Справа № 297/2212/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого Гал Л. Л., за участю секретаря Адамчо К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Берегівської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про позбавлення батьківських прав та призначення аліментів,

встановив:

Орган опіки та піклування Берегівської міської ради звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнення з відповідачів аліментів на утримання сина в розмірі 50% прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини.

Позов мотивований тим, що в дитячому відділенні КНП „Берегівська ЦРЛ імені Бертолона Ліннера Берегівської районної ради" перебував малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мати дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 народила дитину на автобусній зупинці по вул.Мужайській в м.Берегове, звідки машиною швидкої допомоги дитина була доставлена в дитяче відділення Берегівської ЦРЛ, де був складений акт про знайдену дитину. Того ж дня була знайдена мати дитини - ОСОБА_1 , яка написала заяву про відмову забрати дитину з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров`я.

Рішенням виконавчого комітету Берегівської міської ради від 17.09.2020 року №135 проведено реєстрацію народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та як з`ясувалось при реєстрації дитини ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 .. Шлюб було зареєстровано Ужгородським міським відділом ДРАЦСу 27.12.2008 року та розірваний на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду 18.12.2019 року.

З моменту перебування дитини в лікарні мати та батько її не забрали, жодного разу її не провідали, не передавали передачі, долею дитини не цікавились, не турбувалась про її здоров`я, фізичний розвиток. Це свідчить про те, що мати та батько фактично самоусунулись від виконання своїх обов`язків по вихованню сина.

Рішенням виконавчого комітету Берегівської міської ради від 13.10.2020 року №181 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та тимчасово влаштовано в сім`ю громадян, мешканців м. Берегове.

У зв`язку з наведеним позивач просить позбавити батьківських прав відповідачів відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з відповідачів в користь дитини аліменти на її утримання в розмірі 50% прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини.

Представник позивача в засідання не з`явилась, подала заяву згідно якої просила провести судовий розгляд без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с. 30). Крім того, представником позивача була подана заява, в якій вона уточнила позовні вимоги в частині стягнення аліментів та просила стягнути з відповідачів аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки їх заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини. (а.с. 37).

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, про місце та час розгляду справи повідомлялись належним чином, відзиву не подали, тому згідно до ст. 281 ЦПК України суд ухвалив про заочний розгляд справи (а.с. 25-28).

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Встановлено, що дитина ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.6).

13.05.2020 року відповідачка ОСОБА_1 написала заяву про відмову забрати дитину з пологового будинку, іншого закладу охорони здоров`я (а.с. 7).

При реєстрації дитини, вияснилося, що відповідачка ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , та шлюб було розірвано на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду 18.12.2019 року (а.с. 11).

Відповідно до ч. 2 ст. 122 Сімейного Кодексу України, дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.

Рішенням виконавчого комітету Берегівської міської ради від 17.09.2020 року №135 проведено реєстрацію народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та іншим рішенням виконавчого комітету Берегівської міської ради від 13.10.2020 року №181 ОСОБА_3 , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 10,11).

Орган опіки та піклування Берегівської міської ради вважає за доцільне в інтересах дитини позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав, відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13-14).

Згідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Отже судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 добровільно відмовилася від своїх батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також, що, як відповідачка ОСОБА_1 так і відповідач ОСОБА_2 не виконують свої обов`язки матері та батька щодо нього.

Таким чином, оскільки в судовому засіданні були встановлені безспірні докази, які свідчать про ухилення відповідачів від виконання своїх обов`язків щодо виховання неповнолітнього сина, тому його їх позбавити батьківських прав щодо дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Згідно ч. 3 цієї статті при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Враховуючи наведене, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів аліменти в користь дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки усіх видів їх заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячноі до досягнення дитиною повноліття.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263, 265, 280, 284, 288, 289, 352, 354, 355, 430 ЦПК України, ст. 122 п. 2 ч. 1 ст. 164, 165, 182, 183 Сімейного Кодексу України, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,

рішив:

Уточнений позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , мешканки АДРЕСА_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , останнє місце реєстрації АДРЕСА_3 , батьківських прав щодо їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , мешканки АДРЕСА_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , останнє місце реєстрації АДРЕСА_3 , в користь дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на його утримання, розмірі 1/4 частки усіх видів їх заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 22 жовтня 2020 року і до повноліття дитини.

Рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в користь держави судові витрати в розмірі по 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок з кожного.

Копію рішення надіслати Берегівському районному відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Берегівський районний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Гал Л. Л.