Справа № 315/1305/21
Номер провадження № 2/315/387/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року

Гуляйпільський районний суд Запорізької області у складі головуючої: судді Телегуз С.М., за участю секретаря Дмитренко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Гуляйполе Запорізької області цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про стягнення грошових коштів, набутих в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

20.08.2021 року до суду звернувся представник: адвокат Яковенко О.С. в інтересах ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про стягнення грошових коштів, набутих в порядку спадкування за законом.

25.08.2021 року ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено до розгляду в підготовче засідання.

03.11.2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті на 29.11.2021 року.

В обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася позивач ОСОБА_1 , яка 28.09.2017 року взята на облік як внутрішньо переміщена особа, фактичне місце проживання позивача: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а 11.12.2019 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Чернишовою В.В. заведена спадкова справа №65212697, потім 04.02.2021 року приватним нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_2 є її дочка - ОСОБА_1 , спадщина складається з недоотриманої пенсії в розмірі 62294,25 грн.

08.02.2021 року позивач звернулася до Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області через відділ обслуговування громадян №10 (сервісний центр) про виплату недоотриманої пенсії на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, однак 20.05.2021 року Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виплатила ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 41092,31 грн, тому 27.05.2021 року позивач повторно звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про виплату недоотриманої пенсії у сумі 21201,94 грн.

19.08.2021 року представник позивача: адвокат Яковенко О.С. отримав відповідь від Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про те, що оскільки ОСОБА_1 звернулася з заявою про виплату недоотриманої пенсії з свідоцтвом про право на спадщину за законом 08.02.2021 року, то період нарахування коштів переглянуто за три роки з 07.02.2018 року по 31.08.2019 року, та сума недоотриманої пенсії склала 41092,31 грн.

Головне управління пенсійного фонду України в Запорізькій області в особі відділу обслуговуванню громадян №10 (сервісний центр), відмовляючи позивачу у виплаті недоотриманої пенсії у розмірі 21201,94 грн., неправомірно посилалися на ч.1 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії), так як, положення ч.1 ст.46 вказаного Закону, які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №750/8819/19).

Позивач вважає, що дії відповідача є незаконними, тому як спадкоємець за законом після матері ОСОБА_2 , недоотримала грошові кошти у розмірі 21201,94 грн.

Прохали стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 грошові кошти, набуті нею в порядку спадкування за законом, а саме: недоотриману суму пенсії після смерті ОСОБА_2 у розмірі 21201,94 грн.

17.09.2021 року до суду звернувся представник відповідача ОСОБА_3 з відзивом на позов, в якому посилався на те, що порядок виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера встановлено ст.52 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, однак, ч.1 ст.46 Закону передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Отже, розмір недоотриманої пенсії розраховується з дня звернення спадкоємця із заявою та виплачується не більше ніж за три роки.

08.02.2021 року Позивач звернулася до Головного управління із заявою про виплату недоотриманої пенсії, свідоцтвом про право на спадщину за законом та іншими документами.

Із свідоцтва про право на спадщину за законом, яке видане 04.02.2021 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Чернишовою В.В. (спадкова справа №103/2019) вбачається, що спадщина складається з недоотриманої пенсії в розмірі 62294,25 грн. У відповіді від 28.05.2021 року на звернення Позивача відділ обслуговування громадян №10 (сервісний центр) управління обслуговування громадян ГУ повідомив, що при наданні відповіді на запит нотаріуса щодо суми недоотриманої пенсії органи Пенсійного фонду України вказують розмір недоотриманих пенсій на дату формування довідки про суму недоотриманої пенсії та обов`язково зазначають, що розмір виплати недоотриманих сум пенсій може бути зменшено в залежності від дати звернення до територіального органу Пенсійного фонду України особи, яка має право на отримання даної виплати згідно свідоцтва про право на спадщину, на запит нотаріуса Чернишової В.В., який надійшов 26.02.2020 року, було надано відповідь, відповідно до якої недоотриманою є пенсія з 25.02.2017 року по 31.08.2019 року в сумі 62294,25 грн. Оскільки Позивач звернулася із заявою про виплату недоотриманої пенсії, свідоцтвом про право на спадщину за законом та іншими документами лише 08.02.2021 року, то період нарахованих коштів переглянуто з урахуванням вимог ст.46. Закону (не більш ніж за три роки до дня звернення) - з 07.02.2018 року по 31.08.2019 року, а сума недоотриманої пенсії 41092,31 грн., яка й була виплачена, що підтверджується випискою банку.

Таким чином, вимога Позивача про стягнення з Головного управління грошових коштів, набутих нею в порядку спадкування за законом, а саме недоотриманої пенсії після смерті ОСОБА_2 у розмірі 21201,94 грн. є необґрунтованою.

Крім того, згідно із витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області є: Запорізька область, м. Запоріжжя, проспект Соборний 158-Б, таким чином, ця справа не підсудна Гуляйпільському районному суду Запорізької області.

Прохали відмовити у задоволенні позову, справу розглянути без участі представника (а.с.20-23).

26.10.2021 року до суду звернувся представник: адвокат Яковенко О.С. в інтересах ОСОБА_1 з відповіддю на відзив, в якій зазначив, що відповідач, відмовляючи позивачу у виплаті недоотриманої пенсії у розмірі 21201,94 грн., неправомірно посилався на ч.1 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка не розповсюджується на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №750/8819/19).

Щодо підсудності у цій справі зазначив, що відповідно до ч.7 ст.27 ЦПК України позови, що виникають із діяльності філії або представництва юридичної особи, а також відокремленого підрозділу органу державної влади без статусу юридичної особи, можуть пред`являтися також за їх місцезнаходженням.

Відповідно до позовної заяви, 08.02.2021 року, позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області через відділ обслуговування громадян №10 (сервісний центр) Управляння обслуговування громадян про виплату недоотриманої пенсії на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, місцезнаходження вказаного відділу: Запорізька область, м. Гуляйполе, пл. Героїв України 4, з чого слідує, що даний позов виник із діяльності відділу обслуговування громадян №10 Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, а тому, позов підсудний саме Гуляйпільському районному суду Запорізької області (а.с.33-34).

В судове засідання позивач та її представник: адвокат Яковенко О.С. не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, 22.09.2021 року представник надав заяву про розгляд справи без їх участі (а.с.19).

В судове засідання представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, 28.10.2021 року надали письмове клопотання про розгляд справи за відсутності представника (а.с.39).

Виходячи з положень ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Донецьк народилася позивач ОСОБА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 10.06.1998 року Калінінським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області (а.с.5).

28.09.2017 року позивач взята на облік як внутрішньо переміщена особа, фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією довідки від 28.09.2017 року № (а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.8).

04.02.2021 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Чернишовою В.В. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_2 є її дочка - ОСОБА_1 , спадщина складається з недоотриманої пенсії в розмірі 62294,25 грн. (а.с.10).

20.05.2021 року на рахунок ОСОБА_1 . Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області виплачено пенсію матері в розмірі 41092,31 грн. (а.с.11).

26.05.2021 року позивач звернулася до Відділу обслуговування громадян №10 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про виплату залишку недоотриманої пенсії після матері ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом в сумі 21201,94 грн. (а.с.12).

28.05.2021 року начальником Відділу обслуговування громадян №10 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області Ликовим А.І. надано позивачу відповідь на звернення, відповідно до якої повідомили, що у зв`язку з тим, що на день смерті ОСОБА_2 виплату пенсії було припинено, то поновлення виплати пенсії з метою розрахунку недоотриманої пенсії, що могла бути нарахована пенсіонеру по місяць смерті, Управління проводить керуючись нормою ч.1 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки звернення з заявою про виплату недоотриманої пенсії відбулось 08.02.2021 року, то період нарахованих коштів переглянуто за три роки з 07.02.2018 року по 31.08.2019 року, і сума недоотриманої пенсії склала 41092,31 грн. (а.с.13-14).

Суд, задовольняючи позов, виходить з наступного:

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно з ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Таке ж саме право непорушності передбачено ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, тощо визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно ч.1 ст.46 вказаного Закону нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачується за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більше як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Згідно ч.1 ст.52 вказаного Закону сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Згідно ч.2 ст.52 вказаного Закону члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно ч.3 ст.52 вказаного Закону у разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

В статті 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1 ст.1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.

З огляду на викладене, зміст ч.3 ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» узгоджується із змістом ст.1227 ЦК України.

Крім того, зміст зазначених вище норм узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», а саме із ч.1 ст.91, відповідно до якої суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Суд зазначає, що Цивільний кодекс України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання платежів.

Положення ч.2,3 ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю, ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.

Із системного аналізу наведених норм вбачається, що суми пенсії, неодержані померлим за життя, передаються членам його сім`ї у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень.

При цьому, норми ч.1 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які увійшли до складу спадщини.

Отже, суд доходить висновку, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, тому сума недоотриманої пенсії, що належала матері позивача за життя і залишилась недоотриманою у зв`язку з її смертю, увійшла до складу спадщини, тому, позивач, прийнявши спадщину після матері, має право на отримання всієї суми недоотриманої пенсії.

Тому, правовідносини з приводу нарахування та обліку недоотриманої пенсії померлого пенсіонера мають регулюватись спеціальною нормою ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», без урахування норм ст.46 цього Закону.

До такого ж висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 06.07.2020 року у справі №750/8819/19.

Таким чином, у виниклих спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає позивачу у реалізації права, як спадкоємця за законом після померлого пенсіонера, на отримання невиплаченої за життя її матері пенсії.

Проаналізувавши всі обставини справи, з урахуванням викладених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача залишок недоотриманої пенсії в розмірі 21201,94 грн. в порядку спадкування, що залишилась після смерті її матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , так як це буде ефективним способом захисту порушеного права позивача.

Відповідно до ч.1 п.6 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки судом задоволено позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню витрати на сплату судового збору в сумі 908 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76, 77, 81, 83, 141, 211, 223, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про стягнення грошових коштів, набутих в порядку спадкування за законом, задовольнити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , в порядку спадкування за законом недоотриману суму пенсії у розмірі 21201,94 грн., яка належала її матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також понесені витрати на сплату судового збору в сумі 908 грн., а всього в сумі 22109,94 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Гуляйпільський районний суд Запорізької області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя: С.М.Телегуз