Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1398/21
Провадження № 2/553/821/2021
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 листопада 2021 року м.Полтава
Ленінський районний суд м.Полтави у складі головуючого судді Високих М.С., з участю секретаря судового засідання Лунич Ю.Г.,
розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, в якому прохає визнати відповідача такими, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Заявлені вимоги мотивує тим, що є власником квартири АДРЕСА_1 . За вказаною адресою наразі є зареєстрованим відповідач у справі - її колишній чоловік ОСОБА_2 , який з січня 2019 року за місцем реєстрації не проживає, комунальні послуги не оплачує, участі в утриманні житла не бере, його особисті речі у квартирі відсутні, хоча жодних перешкод у користуванні житлом відповідачу не чинилось. Позивач наголосила на тому, що реєстрація відповідача у квартирі порушує її право на вільне розпорядження належним майном.
Ухвалою суду від 14.06.2021 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.
Підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду за ухвалою суду від 05.08.2021.
Будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, сторони та представник третьої особи до суду не прибули. Від позивача надійшло письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності у заочному порядку, заявлені вимоги нею підтримані повністю.
Відповідач правом надання відзиву на позовну заяву та доказів, що підтверджують заперечення проти позову, не скористався.
У відповідності до вимог ч.1 ст.281 ЦПК України судом 01.10.2021 постановлена ухвала про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку із не прибуттям в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Перевіривши приєднані до справи матеріали, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про наступне.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.81 ЦПК України).
Згідно із копією договору купівлі-продажу від 15.05.2012, ОСОБА_3 придбала квартиру АДРЕСА_1 (а.с.5-6).
Вказаний договір купівлі-продажу було зареєстровано в Державному реєстрі правочинів 15.05.2012 (а.с.7).
З витягу про державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно убачається, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_3 28.05.2012 з розміром частки у приватній власності 1/1 (а.с.8).
26.09.2015 ОСОБА_4 уклала шлюб із ОСОБА_2 , про що Центральним відділом ДРАЦС Полтавського міського управління юстиції складено актовим запис №1539 (а.с.38), після чого обрала прізвище чоловіка « ОСОБА_5 ».
Згідно копії свідоцтва серії НОМЕР_1 шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (а.с.15).
Відповідно до повідомлення Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської ради від 08.06.2021 (а.с.18), в реєстрі територіальної громади відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ст.41 Конституції України та ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За нормою ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, пред`явивши разом із тим вимогу щодо позбавлення права власності, позбавлення права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою, оголошення особи померлою.
Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, відповідно по положень ст.72 ЖК України, провадиться в судовому порядку.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Між тим, згідно із ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ч.2 ст.405 ЦК України).
За змістом позовної заяви, відповідач спірним жилим приміщенням не користується з січня 2019 року, житлово-комунальні послуги не оплачує, особисті речі в квартирі не зберігає, хоча будь-яких перешкод у користуванні цим житлом не має.
Згідно з актом від 18.11.2021, відповідач ОСОБА_6 за місцем реєстрації - АДРЕСА_1 , не проживає починаючи з 30.01.2019, чого відповідачем спростовано не було.
За таких обставин, здійснюючи судочинство на засадах змагальності сторін, суд, проаналізувавши надані письмові докази, з урахуванням рівності прав сторін щодо їх подання та доведення перед судом їх переконливості, дійшов висновку про те, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт не проживання відповідача за місцем реєстрації понад встановлені ст.405 ЦК України строки без поважної причини та відсутності перешкод у цьому, з огляду на що пред`явлений позов є обґрунтованим.
При цьому, суд враховує, що відповідач, продовжуючи бути зареєстрованим у житловому приміщенні, що належить на праві приватної власності позивачу, право власності на нього не набуває і фактично створює позивачу перешкоди вільно ним володіти.
На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню повністю.
Керуючись ст.ст.263-265, 280-282, 352-354 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ;
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя

Ленінського районного суду м.Полтави М.С. Високих