Житомирський апеляційний суд
Справа №935/165/21 Головуючий у 1-й інст. Пасічний Т. З.
Категорія 44 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Трояновської Г.С.

суддів: Павицької Т.М., Миніч Т.І.

з участю секретаря судового засідання Ляшук М.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Житомирі цивільну справу № 935/165/21 за позовом ОСОБА_1 до Коростишівської міської ради, Державної казначейської служби України, третя особа - громадська організація «Проти придурків та ідіотів» про відшкодування моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 29 вересня 2021 року, ухвалене суддею Пасічним Т.З. в м. Коростишеві,

в с т а н о в и в:

У січні 2021 року ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовом, у якому, просив доручити Державній казначейській службі України стягнути з рахунків Коростишівської міської ради за рахунок бюджетів, передбачених для вказаних органів, в разі відсутності таких коштів стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь кошти на відшкодування моральної шкоди в сумі 30000 грн;

доручити Державній казначейській службі України стягнути з рахунків Коростишівської міської ради за рахунок бюджетів, передбачених для вказаних органів, в разі відсутності таких коштів стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь кошти на відшкодування коштів витрачених на подання і розгляд даної позовної заяви в сумі 1303 грн;

зобов`язати Державну казначейську службу України здійснити заходи щодо відшкодування посадовими особами Коростишівської міської ради, які неналежно розглянули звернення позивача від 28 грудня 2019 року МР 5 запит 280.1059.17 заподіяної державному органу під час виконання трудових обов`язків шкоди в сумі 31 303 грн.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 22.04.2020р. у справі № 240/4000/20 визнано протиправну бездіяльність Коростишівської міської ради, яка полягає в ненаданні відповіді на запит ОСОБА_1 на інформацію від 28.12.2019, зобов`язано Коростишівську міську раду надати відповідь на запит ОСОБА_1 на інформацію від 28.12.2019 МР 5 запит 280.1059.17, зобов`язано Коростишівську міську раду надати відповідь на вказаний запит. В наданій на виконання рішення суду інформації від 30.04.2020р. Коростишівська міська рада, всупереч рішенню суду, повторно відмовила в задоволенні запиту на інформацію. Дії відповідача щодо неналежного розгляду звернень про надання інформації, призвели до того, що позивач був змушений захищати своє право у судовому порядку, а отже витрачати значних зусиль та часу для його відновлення, захист свого права вимагав додаткових зусиль для організації свого часу, побуту, що призвело до порушення стосунків з оточуючими людьми, порушення нормальних життєвих зв`язків, виникненні негативного для нього явища, зокрема неодноразового повторного звернення на встановлення істини у справі та доказування для вирішення питання протиправної бездіяльності, витрачання особистого часу, значних коштів, сил для відновлення свого порушеного права, що негативно відобразилось на психоемоційному стані, спричинених неправомірними діями та бездіяльністю Коростишівської міської ради.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 29 вересня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення, ухвалити нове, яким задовольнити його позов.. Зазначає, що судом в порушення норм процесуального права не застосовано правові висновки Верховного Суду у справі №459/2123/16-ц, у справі №490/3581/17 від 29.01.2020, у справі 3821/1841/17 від 01.04.2020, на які він посилався у позовній заяві. Окрім того, суд не врахував, що відповідач Державна казначейська служба України ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками , отримала, однак відзиву до суду не направляла, тому прийняття рішення на її користь, з огляду на те, що вона не заперечувала позовних вимог, свідчить про порушення засад рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. ОСОБА_1 також зазначив, що суд не надав належної оцінки його доводам про те, що Коростишівська міська рада, всупереч рішенню суду, повторно відмовила у задоволенні його запиту на інформацію. У своїх доводах послався також на практику ЄСПЛ.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає із таких підстав.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про доступ до публічної інформації» відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації несуть особи, винні у вчиненні таких порушень: ненадання відповіді на запит; ненадання інформації на запит; безпідставна відмова у задоволенні запиту на інформацію; не оприлюднення інформації відповідно до статті 15 цього Закону; надання або оприлюднення недостовірної, неточної або неповної інформації; несвоєчасне надання інформації; необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом; нездійснення реєстрації документів; навмисне приховування або знищення інформації чи документів.

Особи, на думку яких їх права та законні інтереси порушені розпорядниками інформації, мають право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку, визначеному законом.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 1173 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Змістом статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди на підставі статті 1173 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв`язок між протиправною дією чи бездіяльністю і негативними наслідками.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 22.04.2020р. у справі № 240/4000/20 визнано протиправну бездіяльність Коростишівської міської ради, яка полягає в ненаданні відповіді на запит ОСОБА_1 на інформацію від 28.12.2019, зобов`язано Коростишівську міську раду надати відповідь на запит ОСОБА_1 на інформацію від 28.12.2019 МР 5 запит 280.1059.17, зобов`язано Коростишівську міську раду надати відповідь на вказаний запит. В наданій на виконання рішення суду інформації від 30.04.2020р. Коростишівська міська рада повторно відмовила в задоволенні запиту на інформацію.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 послався на наявність вищевказаного рішення адміністративного суду, яким визнано протиправною бездіяльність Коростишівської міської ради щодо не надання відповіді на його запит. Протиправні дії відповідача змусили його захищати своє порушене право, що вимагало зусиль для організації свого часу, побуту, значних коштів, сили на відновлення порушеного права та негативно відобразилось на його психоемоційному стані, порушення стосунків з оточуючими. Зазначене, на його думку, за правовими висновками, викладеними в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №459/2123/16-ц від 08.11.2017, у справі №490/3581/17 від 29.01.2020, у справі 3821/1841/17 від 01.04.2020, свідчить про завдання йому моральної шкоди. Також, позивач зазначив, що в наданій на виконання рішення суду інформації від 30.04.2020, Коростишівська міська рада повторно відмовила у задоволенні його запиту на інформацію.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що наявність судового рішення про визнання протиправною бездіяльності Коростишівської міської ради, не може бути підставою для задоволення позову, оскільки даним рішенням не встановлюється безумовна доведеність усіх обов`язкових складових цивільно-правової відповідальності заподіяння моральної шкоди.

Вирішуючи спір, суд врахував, що позивачем не надано жодних доказів заподіяння йому душевних страждань протиправною бездіяльністю відповідача у справі, зокрема, доказів погіршення здоров`я або настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, що стали наслідком протиправної бездіяльності відповідача, передбачених ч.2 ст.23 ЦК України, не обґрунтовано розмір моральної шкоди в сумі 30000 грн.

З огляду на такі обставини, суд першої інстанції також відмовив у задоволенні позовних вимог в частині стягнення витрат, пов`язаних з поданням і розглядом даної позовної заяви в розмірі 1303 грн.

Такі висновки суду є правильними, відповідають встановленим судом обставинам справи та нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Висновки, викладені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №459/2123/16-ц від 08.11.2017, постановах Верховного Суду у справі №490/3581/17 від 29.01.2020, у справі 3821/1841/17 від 01.04.2020, на які посилається позивач, не можуть бути враховані при вирішенні цієї справи, оскільки вони стосуються інших фактичних обставин, ніж ті, які були встановлені при розгляді даної справи.

Посилання ОСОБА_1 на те, що встановлена судом протиправність діяння відповідача є безумовною підставою для відшкодування заподіяної йому шкоди, є також помилковими, оскільки ним не доведено, що внаслідок ненадання йому відповіді на його запит для нього настали такі негативні наслідки, внаслідок яких він морально страждав і на відновлення свого психологічного та фізичного стану він вимушений був спрямовувати додаткові зусилля та нести додаткові витрати майнового характеру, а тому підстав вважати, що йому у зв`язку з цим була заподіяна моральна шкода немає. При цьому, звернення до суду щодо дій міської ради не є належною правовою підставою для відшкодування моральної шкоди.

Посилання ОСОБА_1 на те, що суд не надав належної оцінки його доводам про те, що Коростишівська міська рада, всупереч рішенню суду, повторно відмовила у задоволенні його запиту на інформацію не можуть бути враховані, оскільки Коростишівською міською радою 30.04.2020 за №03-26/889 на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду у справі №240/4000/20 від 22 квітня 2020 року надано відповідь ОСОБА_1 на запит про доступ до публічної інформації у відповідності до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», що міститься у запиті від 28.12.2019. Коростишівська міська рада відмовила в задоволенні запиту на інформацію з питань надання копій проектів рішень Коростишівської міської ради №172,174 та з питань надання інформації щодо осіб, які візували проект рішення в частині відмови в задоволенні заяви ОСОБА_1 від 07.04.2017, оскільки Регламентом роботи Коростишівської міської ради, інструкцією з діловодства у Коростишівській міській раді, затвердженої рішенням виконавчого комітету міської ради від 21.03.2017 №61, процедура реєстрації (обліку) та збереження проектів рішень ради не передбачена. А тому Коростишівська міська рада повідомила, що на момент розгляду запиту вона не володіє вказаною у запиті інформацією і документами.

Водночас в позовній заяві позивач лише зазначив про вказану обставину, проте не оскаржував дій Коростишівської міської ради у встановленому законом порядку.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, інформація, яку просив надати Коростишівську міську раду у запиті від 28.12.2019 ОСОБА_1 не стосувалась безпосередньо реалізації ним своїх прав і законних інтересів, встановлених Конституцією і Законами України.

Отже, позивачем не надано доказів на підтвердження наявності заподіяної йому шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідача, що в силу вимог статті 81 ЦПК України є процесуальним обов`язком позивача.

Обґрунтування розміру моральної шкоди за недоведеністю спричинення останньої не має правового значення для вирішення спору.

Посилання ОСОБА_1 на застосування до спірних правовідносин рішення Європейського суду з прав людини «Гусєва проти Болгарії» є безпідставним з огляду на інші обставини справи, які містяться в останньому.

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційних скаргах, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 29 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Судді