Справа № 604/72/21
Провадження № 6/604/8/21
У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючої судді Сидорак Г.Б.,

за участі секретаря судового засідання Ілик Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Підволочиську подання головного державного виконавця Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В:

Головний державний виконавець Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві виїзду за межі України. В обґрунтування подання покликається на те, що на виконанні Підволочиського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) знаходиться зведене виконавче провадження №59740898 з виконання:

1.наказу № 921/720/19 від 06.03.2020 року, що видав Господарський суд Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ДП «Словечанське лісове господарство» борг 92339,66 грн та судовий збір 1921 грн;

2.вимога № Ф-1875-53 У від 15.05.2019 року, виданої ГУ ДФС у Тернопільській області про стягнення з ОСОБА_1 борг (недоїмка) з єдиного соціального внеску в дохід держави 2754,18 грн;

3.наказу 921/91/19, виданого 05.09.2019 року Господарським судом Тернопільської області про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь ДП «Овруцьке лісове господарство» 198392,15 грн - основного боргу, 6348,54 грн. - інфляційних нарахувань, 3071,11 грн. - сплаченого судового збору;

4.вимоги ГУ ДФС у Тернопільській області Ф-1875-53 У від 14.02.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 борг (недоїмка) з єдиного соціального внеску в дохід держави -2457,18 грн;

5.наказу Господарського суду Тернопільської області 921/86/19 від 05.07.2019 року про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ДП «Народицьке спеціалізоване лісове господарство» боргу - 58817,77 грн, 783,16 грн - 3% річних, 3484,26 грн - інфляційних нарахувань, 5746,58 грн -пені, 1442,41грн - сплаченого судового збору;

6.вимоги № Ф-1875-53 У, виданої 13.11.2018 року ГУ ДФС у Тернопільській області про стягнення з ОСОБА_1 борг (недоїмка) з єдиного соціального внеску в дохід держави -15819,54 грн.

Вимоги та накази станом на день звернення з клопотанням не виконані, будь-яких дій спрямованих на їх виконання не здійснено. Вжитими виконавцем заходами встановлено, що боржнику має відкриті рахунки в банківських установах та систематично перетинає державний кордон. Відповідно до постанови державного виконавця накладено решт на майно боржника. Враховуючи викладене, а також те, що вимоги та накази не виконані, боржник ухиляється від їх виконання, головний державний виконавець просить клопотання задовольнити та обмежити боржника у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ч. 4 статті 441 ЦПК України, суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Представник ДВС в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання у їх відсутності.

Відповідно до положень ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши доводи вказані в поданні, дослідивши додані до нього матеріли, приходить до висновку про відмову в його задоволенні з наступних підстав.

На виконанні у головного державного виконавця Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) перебуває виконавче провадження №59740898 з виконання: 1) наказу № 921/720/19 від 06.03.2020 року, що видав Господарський суд Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ДП «Словечанське лісове господарство» борг 92339,66 грн та судовий збір 1921 грн; 2) вимога № Ф-1875-53 У від 15.05.2019 року, виданої ГУ ДФС у Тернопільській області про стягнення з ОСОБА_1 борг (недоїмка) з єдиного соціального внеску в дохід держави 2754,18 грн; 3) наказу 921/91/19, виданого 05.09.2019 року Господарським судом Тернопільської області про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь ДП «Овруцьке лісове господарство» 198392,15 грн - основного боргу, 6348,54 грн. - інфляційних нарахувань, 3071,11 грн. - сплаченого судового збору; 4) вимоги ГУ ДФС у Тернопільській області Ф-1875-53 У від 14.02.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 борг (недоїмка) з єдиного соціального внеску в дохід держави -2457,18 грн; 5) наказу Господарського суду Тернопільської області 921/86/19 від 05.07.2019 року про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ДП «Народицьке спеціалізоване лісове господарство» боргу - 58817,77 грн, 783,16 грн - 3% річних, 3484,26 грн - інфляційних нарахувань, 5746,58 грн -пені, 1442,41грн - сплаченого судового збору; 6) вимоги № Ф-1875-53 У, виданої 13.11.2018 року ГУ ДФС у Тернопільській області про стягнення з ОСОБА_1 борг (недоїмка) з єдиного соціального внеску в дохід держави -15819,54 грн.

07 серпня 2019 року головним державним виконавцем винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження.

Згідно з частинами 1, 3 статті 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Положеннями ст. 33 Конституції України визначено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлено законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

За змістом п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Отже, з погляду значення словосполучення «ухилення від виконання зобов`язань, покладених рішенням», означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Одночасно суд зауважує, що в ст. 2 «Свобода пересування» Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, наголошено, що кожен є вільним залишати будь яку країну, включно із своєю власною, й обмеження може бути встановлено законом в разі крайньої необхідності в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину й захисту здоров`я чи моралі, й якщо це виправдано суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Із поданих державним виконавцем копій документів виконавчого провадження, не вбачається ухилення боржника від виконання рішення суду, відсутні будь-які докази свідомих діянь (дій або бездіяльності) боржника, спрямованих на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, крім того, відсутні відомості про обізнаність боржника з наявністю відкритих виконавчих проваджень та строками їх добровільного виконання.

Суд також звертає увагу, що відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець повинен зазначити період тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України, а саме: до виконання зобов`язань за рішенням чи до погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Крім того, в поданні державним виконавцем взагалі не обґрунтовано, в чому є крайня необхідність, в розумінні ст. 2 «Свобода пересування» Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосування обмеження виїзду боржника за кордон, і яким чином це сприятиме погашенню існуючої заборгованості.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що встановлені законом підстави для задоволення подання головного державного виконавця Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - відсутні, відтак в його задоволенні необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 260, 261, 352-354, 441 ЦПК України, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Г.Б. Сидорак