РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2021 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинській області в складі:

головуючого судді Вітера І.Р.,

за участю секретаря судових засідань Баскакової К.А.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Володимир-Волинський за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок», треті особи без самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович та приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Шульженко Ігор Сергійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

05 липня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Володимир-Волинського міського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок», треті особи без самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович та приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Шульженко Ігор Сергійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що виконавчим написом № 52528 від 21 травня 2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. стягнув із неї на користь ТОВ «Кошельок» заборгованість за договором про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № -267789 від 01 березня 2021 року, укладеного з між ТОВ «Кошельок» та позивачем заборгованість в розмірі 4225 гривень, що складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 843 гривень, простроченою заборгованістю по несплаченим відсоткам в розмірі 3332 гривень, за вчинення виконавчого напису в сумі 50 гривень.

07 червня 2021 року приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Шульженко І.С. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 65707407 на підставі виконавчого напису № 52528 про стягнення з позивача на користь ТОВ «Кошельок» заборгованості за договором про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № -267789 від 01 березня 2021 року в розмірі 4225 гривень.

Вказаний виконавчий напис вважає таким, що не підлягає виконанню з наступних підстав. При вчиненні оспорюваної нотаріальної дії нотаріус посилається на п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року, №1172. Постановою № 662 були внесені зміни до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ № 1172.

Проте, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 березня 2015 року було визнано незаконною та нечинною постанову КМУ № 662. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було визнано незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 про внесення змін до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Тобто, на дату вчинення оскаржуваного виконавчого напису судове рішення від 22 лютого 2017 року набрало законної сили, а тому нотаріус не мав прав вчиняти виконавчий напис щодо стягнення заборгованості за договором про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № -267789 від 01 березня 2021 року.

Відтак, в момент вчинення виконавчого напису нормативно-правовий акт, який допускав вчинення виконавчих написів нотаріусів на кредитних договорах, був визнаний незаконним та нечинним за рішенням Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, що набрало законної сили, а тому законних підстав для можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на договорі не існувало.

Отже, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував того, що законодавство України не допускає такого способу позасудового врегулювання спорів.

Крім того, позивач зазначила, що не отримувала письмової вимоги відповідача чи нотаріуса про усунення порушень основного зобов`язання. За документами, наданими відповідачем нотаріусу неможливо встановити безспірність вимог між сторонами. При вчиненні виконавчого напису нотаріус не з`ясував безспірності правочину та заборгованості, про звернення відповідача з метою вчинення виконавчого напису його не попередив, а отже виконавчий напис вчинено з порушенням закону, а тому він не підлягає виконанню.

Просила визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича від 21 травня 2021 року, що зареєстрований в реєстрі за номером 52528, таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути з відповідача судові витрати у справі, в тому числі, понесені нею на сплату судового збору за подання позову та забезпечення позову в загальній сумі 1362 гривень.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Одночасно з поданням позовної заяви в даній справі позивачем 05 липня 2021 року заявлено клопотання про забезпечення позову, в якій просила зупинити стягнення на підставі виконавчого документу - виконавчого напису нотаріуса № 52528.

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду від 29 квітня 2021 року відкрито провадження в даній справі, розгляд її постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. Одночасно задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову, зупинено стягнення на підставі виконавчого документу - виконавчого напису нотаріуса № 52528 виданого 21 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кошельок» заборгованості за договором договором про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № -267789 від 01 березня 2021 року в розмірі 4225 гривень у виконавчому провадженні ВП № 65707407 від 07 червня 2021 року, яке здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Шульженком Ігорем Сергійовичем.

ПОЗИЦІЇ СТОРІН.

Позивач у призначене судове засідання не з`явилась. Про розгляд її справи повідомлялась належним чином. Заяв, клопотань з інших питань не подавала.

Відповідач в судове засідання свого представника не скерував.

28 липня 2021 року представником відповідача подано до суду відзив, за змістом якого позов заперечив. В обгрунтування заперечень вказав на наявність договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № -267789 від 01 березня 2021 року, укладеного з між ТОВ «Кошельок» та позивачем на строк 18 днів, за умовами якого, позивач отримала в кредит 4900 гривень, які були перераховані на її картковий рахунок, що підтверджено у справі копією платіжного доручення. У зв`язку із невиконанням даного договору позивачем, у неї перед ТОВ «Кошельок» утворилась заборгованість в розмірі 4175 гривень, що складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 843 гривень, та простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам в розмірі 3332 гривень. 21 травня 2021 року ТОВ «Кошельок» відповідно законодавства звернулось із заявою до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М., який вчинив оскаржуваний виконавчий напис. Вважає заборгованість безспірною, а виконавчий напис нотаріуса таким, що відповідає вимогам закону. З підстав недоведення позивачем перед судом своєї позиції, просив відмовити в задоволенні позову.

Треті особи до суду не з`явились, про розгляд справи повідомлялась належним чином. Пояснень з приводу позовних вимог, а також заяв чи клопотань з інших питань до суду не подали. Причини неявки також не повідомили.

На підставі ч.1 ст.223 ЦПК України, розгляд справи було проведено судом в судовому засідання без участі сторін на підставі наявних матеріалів справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ЗА ДОКАЗАМИ СТОРІН. ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН ТА ВИСНОВКИ СУДУ.

На підставі ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Так судом за твердженнями сторін, які ними не заперечуються, встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № -267789 від 01 березня 2021 року.

Вказаний договір суду сторонами надано не було.

На підставі ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем не доведено, що договір № -267789 від 01 березня 2021 року був нотаріально посвідченим.

За твердженнями відповідача, з підстав неналежного виконання даного договору позивачем, у останнього перед ТОВ «Кошельок» утворилась заборгованість в розмірі 4175 гривень, що складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 843 гривень, та простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам в розмірі 3332 гривень.

21 травня 2021 року ТОВ «Кошельок» звернулось із заявою до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М., який цього ж дня вчинив оскаржуваний виконавчий напис № 52528 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кошельок» заборгованості за договором про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № -267789 від 01 березня 2021 року в розмірі 4225 гривень, що складалась із простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 843 гривень, простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам в розмірі 3332 гривень, та 50 гривень за вчинення виконавчого напису.

На підставі вказаного виконавчого напису, приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Шульженком І.С. проводиться стягнення із позивача на користь відповідача заборгованості у розмірі 4225 гривень у виконавчому провадженні № ВП 65707407, яке було відкрите ним на підставі постанови від 07 червня 2021 року, копія якої міститься в матеріалах справи.

Статями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок № 296/5).

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3.1 глави 16 розділу II Порядку № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 (пункт 3.2 глави 16 розділу II Порядку № 296/5).

Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюється з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (пункт 3.4 глави 16 розділу II Порядку № 296/5).

Пунктом 3.5 глави 16 цього ж Порядку визначено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року.

Так, пунктом 2.3 глави 16 розділу II Порядку № 296/5 передбачено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору, здійснюється нотаріусом після спливу 30 днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18).

Відповідачем не було надано суду жодних доказів, які б вказували на терміни та суми отримання позивачем кредиту, порядок його повернення, тощо.

Долучені до відзиву Правила надання позики на умовах фінансового кредиту ТОВ «Кошельок» не містять підпису позивача, а тому відсутні підстави стверджувати, що вони повинні регламентувати його відповідальність.

Відповідачем не надано до відзиву укладеного з позивачем договору позики, а тому у суду відсутні підстави також категорично стверджувати про його умови. Доводи відповідача про підписання позивачем договору за допомогою електронного підпису також не доведені, проте категорично свідчать про те, що цей договір не був посвідчений нотаріусом.

Також відповідачем не надано відповідного розрахунку заборгованості, що позбавляє суд можливості перевірки його правильності та відповідності умовам договору.

Згідно ч.4 ст.12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Подані документи не підтверджують безспірність заборгованості, оскільки про наявність спору щодо заборгованості свідчить те, що у виконавчому написі зазначені суми зі стягнення як самого тіла кредиту так і інших платежів, які в свою чергу розраховуються у відсотковому відношенні до боргу і можуть бути оспорені.

Крім того, у оспорюваному виконавчому написі, вказано, що підставою його здійснення є, зокрема, постанова КМУ № 1172 від 29 червня 1999 року, в яку постановою КМУ № 662 від 26 листопада 2014 року були внесені зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, доповнено перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. п. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Однак, Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 21 травня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.

Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів, і не міг застосовуватись до договору № -267789 від 01 березня 2021 року.

Договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Зважаючи на вищевикладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав до задоволення позову та визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. від 21 травня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за номером 52528, про стягнення на користь ТОВ «Кошельок» з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № № -267789 від 01 березня 2021 року, укладеним між ТОВ «Кошельок» та ОСОБА_1 , таким, що не підлягає виконанню.

ЩОДО РОЗПОДІЛУ СУДОВИХ ВИТРАТ.

В силу ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 5, 10, 12, 13, 81, 89, 141, 247, 263-265 ЦПК України, ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012, постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем від 21 травня 2021 року, що зареєстрований в реєстрі за № 52528 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кошельок» заборгованості за договором про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № -267789 від 01 березня 2021 року в розмірі 4225 гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» на користь ОСОБА_1 , суму сплаченого нею судового збору за подання позову та заяви про забезпечення позову в загальному розмірі 1362 (одна тисяча шістдесят дві) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у відповідності до п.п. 15.5, п. 15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи до Волинського апеляційного суду через Володимир-Волинський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Реквізити сторін:

1. позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

2. відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кошельок», адреса: Київська область, Києво-Святошинський район, село Чайки, вулиця Антонова, 8а, , адреса електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_1.

3. треті особи:

3.1 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, адреса: 01001, м. Київ, вулиця Мала Житомирська, буд.6/5;

3.2 приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Шульженко Ігор Сергійович, адреса: 43023, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Конякіна, 24, оф.85.

Суддя (підпис)

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Володимир-Волинського міського суду І.Р. Вітер