Справа № 473/2322/20
РІШЕННЯ

іменем України

"03" лютого 2021 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Старжинської О.Є., при секретарі судового засідання - Ніколаєнко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ «Вознесенськавтотранс», ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином.

ВСТАНОВИВ:

Згідно ухвали Миколаївського апеляційного суду від 09.07.2020 року вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 09.04.2019 року, яким ОСОБА_2 був визнаний у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, в частині вирішення цивільного позову про стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_1 скасований та вирішено провести його розгляд в порядку цивільного судочинства.

Позовна заява (уточнені позовні заяви) про стягнення моральної шкоди в сумі 500000 грн. подані в ході розгляду цивільної справи в суді були доповнені вимогами про стягнення матеріальної шкоди в сумі 5710,22 грн. (а.с. 36-38, 75): 900 грн. - платні послуги особи, яка здійснювала догляд протягом двох місяців під час постільного режиму викликаного травмою; 2000 грн. - витрати на продукти харчування у цей період; 2000 грн. - витрати на пальне для відвідувань лікарні; 150 грн. - рентгенографія; 80 грн. - ремонт окуляр; витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме витрат пов`язаних з прибуттям в судове засідання 29.09.2020 року - 38 грн. (а.с. 56), 10.12.2020 року - 38 грн. (а.с. 110) і витрат пов`язаних з поштовими відправленнями - 400 грн. (а.с. 111-112). Вказана матеріальна і моральна шкода завдана злочином в результаті зіткнення при дорожній транспортній пригоді автомобіля "ПАЗ-3205-1-110" державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував працівник відповідача ТОВ «Вознесенськавтотранс» - ОСОБА_2, а вона була пасажиром.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що дана ДТП сталася 16.07.2016 року у Вознесенському районі Миколаївської області біля хутора Андрійчикове в напрямку автомобільної дороги Прибужани-Дмитрівка внаслідок грубого порушення водієм ОСОБА_2 вимог Правил дорожнього руху України, що підтверджується вироком Вознесенського міськрайонного суду від 09.04.2019 року про визнання ОСОБА_2 винним в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, їй були спричинені тілесні ушкодження, які відносяться до середнього ступеню тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я і відсутності небезпеки для життя.

Вказаним злочином їй спричинено матеріальні збитки у вигляді витрат, пов`язаних з лікуванням, додатково понесених витрат в сумі 5710,22 грн.; моральну шкоду в сумі 500000 грн., яка полягає в душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я по вині ОСОБА_2 , який перебував в трудових відносинах з відповідачем ТОВ «Вознесенськавтотранс» чия цивільна відповідальність як власника транспортного засобу була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА».

Посилаючись на необхідність поновлення порушеного права, позивач просила позов задовольнити, стягнувши моральну шкоду з ТОВ «Вознесенськавтотранс» 475000 грн., з ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» 25000 грн., матеріальну шкоду з ТОВ «Вознесенськавтотранс».

В судовому засіданні представник позивача Берікул Л.В. підтримала позовні вимоги.

Позивач в судове засідання не з`явилася повторно, судом належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомила.

Представник ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» в судове засідання не з`явився, суду надав відзив на позовну заяву (а.с. 47-49), в якому просить справу розглянути за його відсутності, позов про відшкодування моральної шкоди визнає частково у розмірі визначеному ст. 26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю - 285,51 грн. Стосовно відшкодування позивачу ОСОБА_1 шкоди пов`язаної з додатково понесеними витратами на лікування, то відповідні витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Представник ТОВ «Вознесенськавтотранс» в судове засідання не з`явився, судом належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив.

Вислухавши пояснення представника позивача ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши та оцінивши в сукупності всі докази, надані сторонами відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, в межах заявлених позовних вимог та відповідно до ст.13 ЦПК України, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін,особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Суд же, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, лише сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом та роз`яснює у випадку необхідності їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Крім того, згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В зв`язку з наявністю вироку Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 09.04.2019 року у справі кримінального провадження відносно ОСОБА_2 за статтею 286 ч.1 КК України по обставинам спричинення ОСОБА_1 в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 16.07.2016 року тілесних ушкоджень, які відносяться до середнього ступеню тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я і відсутності небезпеки для життяпри розгляді справи за позовом про стягнення моральної та матеріальної шкоди встановлено, що працівник відповідача ТОВ «Вознесенськавтотранс» ОСОБА_2 , що перебував з ним у трудових відносинах, вчинив необережні дії, які знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з наслідками у вигляді отримання потерпілою тілесних ушкоджень, у зв`язку з чим вона перебувала на лікуванні та могла понести матеріальну та моральну шкоду.

У відповідності до ст.1166 ЦК України шкода заподіяна здоров`ю, майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Вироком Вознесенського міськрайонного суду від 09.04.2019 року (а.с. 23-26) стягнено з ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, яка полягає у витратах на її лікування, в сумі 580, 22 грн.

Заявлені вимоги позивачем ОСОБА_1 про відшкодування додатково понесених витрат в сумі 5710,22 грн. (а.с. 36-38, 75): 900 грн. - платні послуги особи, яка здійснювала догляд протягом двох місяців під час постільного режиму викликаного травмою; 2000 грн. - витрати на продукти харчування у цей період; 2000 грн. - витрати на пальне для відвідувань лікарні; 150 грн. - рентгенографія; 80 грн. - ремонт окуляр, то відповідні витрати та необхідність їх здійснення не підтверджені жодним доказом.

Щодо стягнення матеріальної шкоди у вигляді витрат на поїздки до суду, поштових витрат, то вказані витрати не є матеріальною шкодою завданою кримінальним правопорушенням, а згідно зі ст. 133 ЦПК України відносяться до видів процесуальних витрат і їх стягнення має вирішуватися в порядку не позову про відшкодування матеріальної шкоди за цивільним судочинством, а в порядку відшкодування процесуальних витрат (судових витрат) згідно Цивільного процесуального кодексу (ст. 133 ЦПК України).

При розгляді справи за позовом про стягнення моральної шкоди встановлено, що позивач ОСОБА_1 не з`явившись в судове засідання і не надавши особистих пояснень в суді, які є єдиним доказом настання моральної шкоди, не довела її настання через психотравмуючу подію (дорожньо-транспортну пригоду) та в чому вона полягає (фізичному болі та стражданнях, яких зазнав позивач у зв`язку з ушкодженням здоров`я, негативних спогадах і переживаннях, отриманих у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, у зниженні настрою, появі почуття образи, обурення), а відтак суд позбавлений можливості з`ясувати характер та обсяг її страждань.

Пояснення представника позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні щодо понесених позивачем ОСОБА_1 моральних страждань, яких вона зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є неналежним доказом спричинення моральної шкоди ОСОБА_1 , оскільки лише сам потерпілий може це висловити особисто.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Вознесенськавтотранс», ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в Миколаївський апеляційний суд через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Суддя: О .Є. Старжинська