ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

26 серпня 2021 року

м. Харків

справа № 616/517/20

провадження № 22-ц/818/1193/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів Бурлака І.В., Кругової С.С.

за участю секретаря Гришиної А.О.,

ім`я (найменування) сторін:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

представник - ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_2 на рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 04 листопада 2020 року в складі судді Подмаркової Ю.М.,

у с т а н о в и в :

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів.

Позов мотивовано тим, що він з 21 вересня 2000 року по 20 лютого 2015 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який розірвано рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області від 20 лютого 2015 року. Мають чотирьох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області від 14 квітня 2015 року з нього на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 23 березня 2015 року і до досягнення дітьми повноліття. Аліменти він сплачував відповідно до судового рішення і на час подання даного позову заборгованості зі сплати аліментів не має.

Зазначає, що на даний час діти проживають разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 та знаходяться на його утриманні.

Оскільки на даний час змінилися обставини, які є підставою для стягнення аліментів на утримання дітей на користь відповідача, ОСОБА_1 просив:

- припинити стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_2 , що здійснюється на підставі рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 14 квітня 2015 року у справі № 616/200/15-ц;

- виконавчий лист, виданий стягувачу ОСОБА_2 на підставі заочного рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 14 квітня 2015 року в цивільній справі № 616/200/15-ц, визнати таким, що не підлягає виконанню;

- стягнути з відповідача на його користь судовий збір.

29 жовтня 2020 року ОСОБА_1 подала заперечення на позовну заяву, в яких просила відмовити у задоволенні позову.

Заперечення мотивовані тим, що позивач має заборгованість зі сплати аліментів, у зв`язку з чим пред`явив цей позов. Також посилалась на неприязні стосунки сторін та неправомірну поведінку позивача, який налаштовує дітей проти неї.

Рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області від 04 листопада 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Припинено, починаючи з 04 серпня 2020 року, стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 23 березня 2015 і до досягнення дітьми повноліття, які стягуються на підставі заочного рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 14 квітня 2015 року у справі № 616/200/15-ц. Виконавчий лист, виданий на підставі заочного рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 14 квітня 2015 року у справі № 616/200/15-ц, визнано таким, що не підлягає виконанню. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що з 04 серпня 2020 року діти проживають з ОСОБА_1 та перебувають на його утриманні, що є підставою для припинення стягнення з нього аліментів на утримання дітей на користь ОСОБА_2

30 листопада 2020 року ОСОБА_3 - представник ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 систематично не сплачує аліменти, з яких станом на 19 жовтня 2020 року заборгованість становить 90293,18 грн, а тому ухвалення рішення про припинення стягнення аліментів призведе до припинення виконавчого провадження та ухилення позивача від сплати вказаних коштів. Зазначає, що на час розгляду справи діти ОСОБА_4 та ОСОБА_6 навчаються та мешкають у місті Харкові і фактично не проживають з батьками. 04 серпня 2020 року ОСОБА_2 захворіла, у зв`язку з чим на час її лікування діти тимчасово переїхали до батька. Зазначає, що впродовж подружнього життя ОСОБА_1 мали випадки домашнього насильства та наразі позивач шляхом залякування змушує дітей проживати разом з ним. Дана справа не є такою, яка може бути розглянута в порядку спрощеного позовного провадження відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України, а тому розгляд справи без повідомлення учасників справи суттєво обмежив права відповідачки на судовий захист та можливість надавати докази. Судом першої інстанції необґрунтовано відмовлено у прийнятті її зустрічної позовної заяви, оскільки зазначені ОСОБА_8 вимоги є взаємопов`язані та частково виключають вимоги ОСОБА_1

30 січня 2021 року ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відзив мотивовано тим, що відповідачкою не надано належних та допустимих доказів вчинення ним домашнього насильства та примушування дітей до проживання з ним. ОСОБА_2 не зверталась до суду першої інстанції з запереченням щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, клопотання про розгляд справи з повідомленням її учасників нею не заявлялось, а тому справу обґрунтовано розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження. Зустрічна позовна заява була подана ОСОБА_2 до суду 29 жовтня 2020 року, тобто майже через місяць після відкладення розгляду справи та через 40 днів після отримання копії ухвали суду про відкриття провадження, а тому судом першої інстанції постановлено обґрунтовану ухвалу про повернення заявникові зустрічного позову з підстав пропущення строку для подання такої заяви. Крім того, ОСОБА_2 не позбавлена можливості звернутися з відповідним позовом в загальному порядку, проте станом на 29 січня 2021 року з позовом про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та визначення місця проживання неповнолітніх дітей вона не звернулась. Заявлення таких вимог в межах даної справи, на думку позивача, є затягуванням строків розгляду його позову з метою подальшого отримання аліментів.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункт 2 частини першої статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України в межах доводів і вимог апеляційної скарги - судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини перша, друга, п`ята статті 263 ЦПК України).

Зазначеним вимогам закону судове рішення в повній мірі не відповідає, з огляду на таке.

Згідно з частинами першої, другої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 березня 2021 року в справі № 569/3757/20 (провадження № 61-14023св20) зазначено, що «суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що ця справа не могла бути розглянутою за правилами спрощеного позовного провадження, не надав оцінки відповідним доводам апеляційної скарги, не врахував, що зазначена підстава є обов`язковою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення. Тому суд апеляційної інстанції зробив неправильний висновок про залишення без змін рішення суду першої інстанції».

Матеріали справи свідчать ,що ОСОБА_1 пред`явлено позовні вимоги про припинення стягнення аліментів на утримання їх спільних з відповідачкою дітей та визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Великобурлуцького районного суду Харківської області від 16 вересня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Між тим, вимогами цивільного процесуального законодавства спори про припинення стягнення аліментів, не віднесено до категорії справ, які можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Отже, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови по суті позовних вимог.

Матеріали справи свідчать, що з 21 вересня 2000 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 20 лютого 2015 року заочним рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області (а. с. 12).

За час спільного проживання у сторін народилося четверо дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Заочним рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області від 14 квітня 2015 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/2 частини від його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 23 березня 2015 року і до досягнення дітьми повноліття (а. с. 26-27).

Станом на 19 жовтня 2020 року заборгованість ОСОБА_1 по аліментам становить 90293,18 грн, що підтверджується відповідним розрахунком державного виконавця Великобурлуцького районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Великобурлуцької селищної ради за адресою смт Великий Бурлук, вулиця Горького, 16 разом з ОСОБА_2 проживають діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та її колишній чоловік ОСОБА_1 , 1979 року народження (а. с. 64).

З Висновку оцінки потреб сім`ї, складеному 26 лютого 2021 року Великобурлуцьким селищним центром соціальних служб вбачається, що діти фактично проживають зі своїм батьком, у зв`язку з чим мати батьківські обов`язки виконує частково (а. с. 187 190).

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Зі змісту статей 179 - 181 СК України вбачається, що аліменти підлягають використанню на утримання дитини, а тому припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає їх на дитину.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання дітей. Зазначене рішення набрало законної сили та виконується позивачем.

За змістом частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

У частині першій статті 10 СК України зазначено, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону).

Відповідно до частини четвертої статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оскільки діти фактично проживають із батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , перебувають на його утриманні, а мати ОСОБА_2 проживає окремо від дітей, то підстави для подальшого стягнення аліментів з позивача на користь відповідача з 02 вересня 2020 року (з часу звернення до суду з позовною заявою) відсутні, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо вимог про визнання виконавчого листа виданого на підставі заочного Великобурлуцького районного суду Харківської області 14 квітня 2015 року від 14 квітня 2015 року в цивільній справі № 616/200/15-ц, визнати таким, що не підлягає виконанню, то суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Отже, вимогами цивільного процесуального законодавства передбачено певний порядок вирішення питання про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, а саме звернення з відповідною заявою в межах справи, за результатами розгляду якої видано виконавчий документ, не шляхом пред`явлення окремого позову.

Виконавчий лист, який позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню, видано на підставі заочного рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 14 квітня 2015 року у справі № 616/200/15-ц, а тому питання щодо визнання його таким, що не підлягає виконанню має вирішуватись в межах даної справи.

Отже, позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Відповідно до пункту 7 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про часткове задоволення позовних вимог та припинення стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 з 02 вересня 2020 року( день звернення до суду з відповідним позовом).

Доводи ОСОБА_2 про наявність у відповідача заборгованості зі сплати аліменти не спростовують обставин щодо відсутності підстав для подальшого стягнення аліментів, оскільки наразі діти фактично не проживають з відповідачкою, що не заперечується сторонами. За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Доказів перебування дітей на утриманні відповідачки та використання отримуваних аліментів на їх потреби ОСОБА_2 не надано.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

За подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 1.2.2 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01 січня 2020 року- 2102 грн.

Судові витрати, понесені позивачем, документально підтверджуються: за подачу позовної заяви 840,80 грн (а. с. 1).

Оскільки позов в частині припинення стягнення аліментів задоволено, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в загальному розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 04 листопада 2020 року скасувати та ухвалити нову постанову.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Припинити з 02 вересня 2020 року стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 , які стягуються на підставі заочного рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 14 квітня 2015 року у справі № 616/200/15-ц.

В іншій частині позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт НОМЕР_1 , виданий Турківським РВ УМВС України у Львівській області 02 березня 2001 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_3 , виданий Великобурлуцьким РС ГУДМС України в Харківській області 07 лютого 2014 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) 840,80 грн (вісімсот сорок грн 80 коп.) судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 28 серпня 2021 року.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді І.В. Бурлака

С.С. Кругова