Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська
Справа № 209/3043/18
Провадження № 2/209/7/21
РІШЕННЯ

іменем України

"22" січня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Лобарчук О.О.

при секретарі Золотих Л.М.

за участю позивача за первісним позовом ОСОБА_1

представника позивача за первісним позовом (адвоката) Ярош І.В.

представника відповідача за первісним позовом (адвоката) Локтіонова І.І.

відповідача за первісним позовом ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам`янське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Дніпровський відділ державної виконавчої служби м.Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання права власності на майно і зняття з нього арешту, та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , Дніпровський відділ державної виконавчої служби м. Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області, про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить суд визнати за нею, ОСОБА_1 , право власності на спадкове майно у вигляді квартири за адресою АДРЕСА_1 на підставі заповіту померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , посвідченого Бурдік С.С., державним нотаріусом Другої кам`янської державної

нотаріальної контори 16.12.2017 року та зареєстрованого в реєстрі за № 1-2457; зняти арешт з нерухомого майна у вигляді квартири за адресою АДРЕСА_1 , накладений постановою державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Гусар Я.М. від 02.04.2013 року при примусовому виконанні виконавчого листа № 13-191, виданого Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення зі ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітньої доньки на користь ОСОБА_5 .

В обґрунтування свого позову вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 . 16.12.2017 року ОСОБА_4 на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він матиме за законом право, заповів їй, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Заповіт посвідчений Бурдік С.С., державним нотаріусом Другої кам`янської державної нотаріальної контори 16.12.2017 року та зареєстрований в реєстрі за № 1-2457, № витягу 50313509 від 16.12.2017 року. Спадковим майном є квартира за адресою АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 є власником зазначеної квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Фондом комунальної власності м. Дніпродзержинська згідно з розпорядженням фонду комунальної власності від 09.02.1999 року № 5п/547р., та свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Бурдік С.С. державним нотаріусом Третьої кам`янської державної нотаріальної контори 18.02.2002 року. Право власності на квартиру зареєстроване за ОСОБА_4 відповідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки від 06.08.2018 року). Вона звернулась до державного нотаріуса Другої кам`янської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадкове майно після померлого ОСОБА_4 за заповітом, відповідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 50531176 від 12.01.2018 року(спадкова справа 61849455 дата заведення 12.01.2018 року). Нотаріус повідомив їй про те, що відповідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого

майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки від 06.08.2018 року) відомості про майно у вигляді квартири за адресою АДРЕСА_1 знаходяться у Державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на підставі постанови про арешт майна боржника та заборони на його відчуження, виданої державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції 02.04.2013 року. Наявність арешту майна заповідача перешкоджає в оформленні свідоцтва про право на спадщину за заповітом. 09.07.1999 року постановою державного виконавця Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська відкрите виконавче провадження за заявою ОСОБА_2 про примусове виконання виконавчого листа № 13-191, виданого 10.06.1997 року Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська про стягнення аліментів зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до повноліття дитини. Постановою державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Гусар Я.М. від 02.04.2013 року при примусовому виконанні виконавчого листа № 13-191, виданого Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення зі ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітньої доньки на користь ОСОБА_2 , накладено арешт на двокімнатну квартиру

АДРЕСА_2 , що належить боржнику ОСОБА_4 , встановлено заборону здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_4 . При примусовому виконанні виконавчого листа № 13-191, виданого Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення зі ОСОБА_4 аліментів постановою державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Гусар Я.М. від 22.09.2016 року повернутий виконавчий документ у вигляді виконавчого листа № 13-191, виданого Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення зі ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_2 , стягувачеві, т.я. стягувач у 15-ти денний строк з дня отримання повідомлення державного виконавця письмово не повідомив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, у боржника відсутнє інше майно, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості. На протязі двох років після повернення виконавчого документу стягувачеві ОСОБА_2 не було здійснено ніяких звернень за захистом прав. Про накладення арешту на спадкове майно у вигляді квартири за адресою АДРЕСА_1 їй стало відомо з

інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, яка отримана нею 06.08.2018 року. Дізнавшись про арешт майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 у вигляді квартири за адресою АДРЕСА_1 , вона звернулась до начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області з заявою про зняття арешту з майна ОСОБА_4 07.08.2018 року вона отримала відмову на своє звернення з рекомендацією звернення до суду для вирішення питання про зняття арешту. Спадкове майно у вигляді квартири за адресою АДРЕСА_1 складається з двох кімнат, житловою площею 29,4 м кв., загальною площею 50,4 м кв. відповідно технічного паспорту квартири. Відповідно звіту про оцінку майна ТОВ «Віконт-Консалтинг» від 28.08.2018

року вартість квартири за адресою АДРЕСА_1 складає 50906,00 грн. Вона отримала право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 на підставі заповіту, укладеного ОСОБА_4 на випадок своєї смерті 16.12.2017 року та посвідченого державним нотаріусом Другої кам`янської державної нотаріальної контори 16.12.2017

року. Повернення стягувачу, відповідачу ОСОБА_2 , виконавчого документу на підставі постанови державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпродзержинська ГТУ юстиції у Дніпропетровській області від 22.09.2016 року свідчить про небажання стягувача залишити за собою нереалізоване майно боржника.

Процесуальні дії у справі. Заяви (клопотання) учасників справи.

Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 жовтня 2018 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у загальному порядку позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.(а.с.41)

24 жовтня 2018 року ОСОБА_2 надано зустрічну позовну заяву про стягнення заборгованості, в якій вона просить суд: визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 .

В обгрунтування зустрічної позовної заяви зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 приблизно о 15.00 годині у Кам`янській міській лікарні №7, внаслідок онкологічного захворювання, помер її колишній чоловік ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . В той самий день, але вже після часу смерті, приблизно о 18.00 годині його співмешканка ОСОБА_1 , використовуючи отриману від ОСОБА_4 довіреність, продала належну йому квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . В наступному вказаний договір купівлі-продажу було скасовано на підставі рішення Дніпровського районного суду від 05.02.2018 року по справі №209/154/18. Хто саме буде визнаний спадкоємцем за ОСОБА_4 до теперішнього часу невідомо, так як окрім її доньки заяву про вступ до спадщини подала ще ОСОБА_1 . На квартиру, власником якої був її колишній чоловік, накладено арешт державною виконавчою службою внаслідок наявності у ОСОБА_4 заборгованості по сплаті аліментів та пені на них за виконавчим листом. В теперішній час загальна сума заборгованості по сплаті аліментів та пені складає 55220,61 грн. (а.с.46-48)

13 листопада 2018 року ОСОБА_2 надано уточнену зустрічну позовну заяву про стягнення заборгованості, в якій вона просить суд: стягнути з ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 55220,61 грн., одноразовим платежем в рахунок погашення заборгованості її спадкодавця - ОСОБА_4 ; у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання права власності на спадкове майно та зняття арешту з квартири просить вімовити.(а.с.70-72)

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13.11.2018 року зустрічну позовну заяву прийнято до розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом.(а.с.74)

28 листопада 2018 року ОСОБА_1 надано відзив на уточнену зустрічну позовну заяву про стягнення заборгованості в якому вона заперечує проти уточненого зустрічного позову ОСОБА_2 до неї про стягнення заборгованості. Позов ОСОБА_2 про стягнення заборгованості поданий до ОСОБА_1 , при цьому в уточненій зустрічній позовній заяві зазначено «хто саме буде визнаний спадкоємцем за ОСОБА_4 до теперішнього часу не відомо». Якщо при наданні суду уточненої зустрічної позовної заяви позивачу не відомий спадкоємець, то важливо з`ясувати позицію позивача, чому уточнений зустрічний позов звернений до ОСОБА_1 . Відповідно обставин, викладених позивачем в уточненому зустрічному позові, про смерть спадкодавця ОСОБА_4 та про відкриття спадщини було відомо позивачеві в січні 2018 року (спадкова справа 61849455 заведена 12.01.2018 року). Позивач за уточненим зустрічним позовом ОСОБА_2 вводить в оману суд, стверджуючи, що «на квартиру, власником якої був її колишній чолові, накладено арешт державною виконавчою службою внаслідок наявності заборгованості ОСОБА_4 по сплаті аліментів та пені на них за виконавчим листом Дніпропетровського районного суду від 21 вересня 2012 року по справі № 409/5949/12». При цьому ОСОБА_2 не посилається в позові на цей виконавчий лист як на доказ викладених обставин. Позивач за уточненим зустрічним позовом, не надаючи доказів на підтвердження своїх вимог, вважає за можливе їх доказувати за допомогою доказів наданих суду позивачем за первісним позовом. В матеріалах справи знаходиться копія виконавчого листа, наданого позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 , № 13-191, виданого 10.06.1997 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення аліментів зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до повноліття дитини. Виконавчий лист, який є в матеріалах справи не є тотожним тому виконавчому листу, на який посилається в уточненому зустрічному позові ОСОБА_2 . Нею, як позивачем за первісним позовом, надано суду докази на підтвердження відкриття виконавчого провадження за заявою ОСОБА_2 про примусове виконання виконавчого листа № 13-191, виданого 10.06.1997 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення аліментів зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Нею надано суду копія постанови державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Гусар Я.М. від 02.04.2013 року при примусовому виконанні виконавчого листа № 13-191, виданого Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення зі ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітньої доньки на користь ОСОБА_2 , про накладення арешту на двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 , що належить боржнику ОСОБА_4 , про встановлення заборони здійснювати відчуженні будь-якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_4 . Суд має доказ у вигляді постанови державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Гусар Я.М. від 22.09.2016 року, якою повернутий виконавчий документ у вигляді виконавчого листа № 13-191, виданого Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення зі ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_2 , стягувачеві, т.я. стягувач у 15-ти денний строк з дня отримання повідомлення державного виконавця письмово не повідомив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, у боржника відсутнє інше майно, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості. Після повернення виконавчого документу стягувачеві ОСОБА_2 не було здійснено ніяких дій по зверненню за захистом прав. Позивачем за уточненим зустрічним позовом не надано доказів наявності

виконавчого провадження «за виконавчим листом Дніпропетровського районного суду від 21.09.2012 року по справі № 409/5949/12», накладення арешту на майно боржника під час виконавчого провадження за зазначеним виконавчим листом, наявності будь-яких домовленостей між позивачем за уточненим зустрічним позовом, колишнім чоловіком та їх донькою при примусовому виконанні «виконавчого листа Дніпропетровського районного суду від 21.09.2012 року по справі № 409/5949/12», якщо таке було. Відносно незгоди позивача за уточненим зустрічним позовом з оцінкою нерухомого спадкового майна закон дає право вирішувати це питання в рамках ЦПК України, а не тільки шляхом посилання на необхідність «провести незалежну оцінку нерухомого майна». Вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 в уточненому зустрічному позові є взаємовиключними, а саме, вимога «стягнути з ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 55220,61 грн одноразовим платежем в рахунок погашення заборгованості її спадкодавця - ОСОБА_4 »,

протирічить вимозі «у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання права власності на спадкове майно та зняття арешту з квартири - відмовити». Позивач за уточненим зустрічним позовом не надав правового обґрунтування своїх позовних вимог. Звертає увагу суду, що посилання в резолютивній частині уточненого зустрічного позову на норми матеріального права, а саме ст. 203,215,225,1257 ЦПК України, які стосуються вимог чинності правочинів, недійсності правочинів, недійсності заповіту, не є правовим обґрунтуванням вимог про стягнення заборгованості. Вона заперечує проти задоволення вимог ОСОБА_2 . Вважає, що уточнений зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_3 , Дніпровський відділ державної виконавчої служби м.Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області про стягнення заборгованості не підлягає задоволенню.(а.с.79-81)

04.12.2018 року представник третьої особи ОСОБА_3 - ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про зупинення провадження в якому просить суд зупинити провадження у справі № 209/3043/18 (за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно та зняття з нього арешту) до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку цивільного судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням по справі № 209/3434/18 (за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним).(а.с.82)

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13.12.2018 року задоволено клопотання представника позивача за первісним позовом ОСОБА_8 про витребування доказів. Підготовче провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Дніпровський відділ державної виконавчої служби м.Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання права власності на майно і зняття з нього арешту, та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , Дніпровський відділ державної виконавчої служби м. Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області, про стягнення заборгованості- закрито та призначено до судового розгляду по суті(а.с.90-91)

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 липня 2019 року зупинено провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Дніпровський відділ державної виконавчої служби м.Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання права власності на майно і зняття з нього арешту, та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , Дніпровський відділ державної виконавчої служби м. Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області, про стягнення заборгованостідо розгляду цивільної справи №209/3434/18-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Державний нотаріус Другої Кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Астахова Ольга Сергіївна, про визначення заповіту недійсним.(а.с.127)

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 вересня 2020 року поновлено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Дніпровський відділ державної виконавчої служби м.Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання права власності на майно і зняття з нього арешту, та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , Дніпровський відділ державної виконавчої служби м. Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області, про стягнення заборгованості.(а.с.134)

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги.

Представник позивача за первісним позовом (адвоката) Ярош І.В. в судовому засіданні підтримала викладені в позовній заяві обставини та пояснила, що ОСОБА_1 є спадкоємицею на майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_4 згідно заповіту. Результатом звернення ОСОБА_1 до нотаріуса стало те, що нотаріус повідомила їй, що на вказану квартиру Постановою державного виконавця від 02.04.2013 року накладений арешт, а саме на виконання виконавчого листа № 13-191 від 10.06.1997 року про стягнення аліментів зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки. Вказаною постановою встановлена також і заборона відчудження будь-якого належного ОСОБА_4 майна. В ході примусового виконання виконавчого листа було винесено Постанову про повернення виконавчого листа стягувачеві від 22.09.2016 року, якою повернутий виконавчий документ у вигляді виконавчого листа № 13-191, виданого Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення зі ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_2 , стягувачеві, оскільки стягувач у 15-ти денний строк з дня отримання повідомлення державного виконавця письмово не повідомив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, у боржника відсутнє інше майно, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості. На протязі двох років після повернення виконавчого документу стягувачеві, ОСОБА_2 не було здійснено ніяких звернень за захистом прав. Тільки після звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом, ОСОБА_2 подала зустрічний позов. Просить задовольнити вимоги позивача ОСОБА_1 за первісним позовом в повному обсязі. Щодо поданого ОСОБА_2 зустрічного позову, то позивач не визнає вимоги за зустрічним позовом. Вимоги позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 складаються з вимоги про стягнення боргу 55220 грн. в рахунок виконання зобов`язання. Проте, позивач ОСОБА_2 заперечує проти визнання за ОСОБА_1 права власності на майно після смерті ОСОБА_4 . Позивач за уточненим зустрічним позовом ОСОБА_2 вводить в оману суд, стверджуючи, що на квартиру, власником якої був її колишній чоловік, накладено арешт державною виконавчою службою внаслідок наявності заборгованості ОСОБА_4 по сплаті аліментів та пені на них за виконавчим листом Дніпропетровського районного суду від 21 вересня 2012 року по справі № 409/5949/12». При цьому ОСОБА_2 не посилається в позові на цей виконавчий лист як на доказ викладених обставин. Позивач за уточненим зустрічним позовом, не надала доказів на підтвердження своїх вимог. В матеріалах справи знаходиться копія виконавчого листа, наданого позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 , № 13-191, виданого 10.06.1997 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення аліментів зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до повноліття дитини. Виконавчий лист, який є в матеріалах справи не є тотожним тому виконавчому листу, на який посилається в уточненому зустрічному позові ОСОБА_2 . Позивачем ОСОБА_1 надано суду копія постанови державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Гусар Я.М. від 02.04.2013 року при примусовому виконанні виконавчого листа № 13-191, виданого Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення зі ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітньої доньки на користь ОСОБА_2 , про накладення арешту на квартиру, що належить боржнику ОСОБА_4 , про встановлення заборони здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_4 . Заочним рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21.09.2012 року позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені частково, та на її користь було стягнуто неустойку(пеню) за прострочення виплати аліментів за період з 01.01.1997 року по 26.04.2012 року в сумі 10147 грн.97 коп. зі ОСОБА_4 . Але, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 не надає пояснень, чому саме вона просить стягнути на її користь суму боргу 55220 грн. та просить її стягнути з того, кого вона не вважає спадкоємцем. Позивачем ОСОБА_2 не надано жодних доказів про проведення виконавчих дій за виконавчим листом за рішенням суду від 21.09.2012 року. Просить відмовити в задоволенні зустрічного позову повністю.

Представник відповідача за первісним позовом (адвоката) Локтіонов І.І. в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає в повному обсязі, вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, а зустрічні позовні вимоги про стягнення заборгованості просить задовольнити в повному обсязі. Пояснив, щодо первісного позову, то позивачем ОСОБА_1 подано дану позовну заяву тоді, як майно знаходиться під арештом, який забезпечує виплату відповідачу ОСОБА_2 боргу по аліментам, які стягувались зі ОСОБА_4 на утримання доньки. Грошові кошти по аліментам є власністю дитини. На даний час арешт на квартиру є, також і є заочне рішення Дніпровського районного суду від 21.09.2012 року про стягнення на користь ОСОБА_2 пені за несвоєчасну виплату аліментів ОСОБА_4 , є відповідний виконавчий лист. ОСОБА_1 має визнати після смерті ОСОБА_4 як спадок не тільки майно, але і зобов`язання, що залишился після його смерті. Ці борги є частиною спадку. Тому для захисту своїх прав ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом про стягнення заборгованості по виплаті алміентів та боргу за рішенням суду про стягнення на її користь неустойки(пені). Загальна сума, яку просить стягнути позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 - 55220 грн., яка складається із боргу по аліментам - згідно довідки 45072,64 грн. та суми неустойки (пені) за рішенням суду від 21.09.2012 року в розмірі 10147,97 грн. Чому позивач ОСОБА_2 не захотіла отримати квартиру , яка виставлялася на прилюдних торгах. Між нею та ОСОБА_4 було досягнуто усних домовленостей про те, що вона не претендує на квартиру на той момент на торгах, щоб не залишати його без житла. Він же зобов`язався виплатити борг по аліментам. Також просить врахувати, що строк пред`явлення до виконання повернутого виконавчого документа становить 3 роки (відповідно до положень статей 12 та 37 Закону України «Про виконавче провадження»), внаслідок чого питання щодо неприйняття ОСОБА_2 майна боржника після торгів та повернення їй виконавчого документа щодо стягнення аліментів недоцільне. Просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 55220,61 грн., одноразовим платежем в рахунок погашення заборгованості її спадкодавця - ОСОБА_4 ; у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання права власності на спадкове майно та зняття арешту з квартири просить вімовити.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та підтримала вимоги за зустрічним позовом . Пояснила, що вони із ОСОБА_9 домовилися ще при його житті, що коли виставлялася квартира на торги для погашення боргів по аліментам, то вона не стала її забирати, щоб не залишити ОСОБА_10 на вулиці. Після цього вони ходили до приватного нотаріуса для того, щоб ОСОБА_4 переписав квартиру на доньку ОСОБА_11 або Договір Дарування квартири і вона відмовилась від боргу. Вона нотаріусу сказала, що на квартиру накладений арешт. Тоді нотаріус сказала, що вони не мають права оформлювати та вирішувати питання стосовно розпорядження квартирою, на яку накладений арешт. Тоді ОСОБА_4 сказав, що донька ОСОБА_12 одна спадкоємиця після нього і будь-якому випадку квартира залишиться їй. Донька ОСОБА_12 за часі життя ОСОБА_4 намагалася спілкуватися із ним, але цьому сильно заперечувала ОСОБА_1 ОСОБА_1 мешкала із ОСОБА_9 не зважаючи на те, що перебувала в офіційному шлюбі. Донька ОСОБА_12 після смерті батька звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Але отримала відмову, бо був заповіт на ОСОБА_1 . Про даний заповіт донька не знала. Після того, як донька дізналася про існування заповіту, то вона звернулася до суду із позовом про визнання недійсним заповіту.

Третя особа- Дніпровський відділ державної виконавчої служби м.Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з`явилися.Належним чином про час та місце судового розгляду повідомлені.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні просить відмовити в задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічні позовні вимоги. Пояснила, що вона спілкувалася із батьком по телефону. Вона про смерть батька дізналася із лікарні. Подала заяву про прийняття спадщини після смерті батька, на що отримала постанову про відмову, бо наявний заповіт на ОСОБА_1 . Вона після отримання відмови нотаріуса звернулася до суду з позовом про визнання недійсним заповіту після смерті ОСОБА_4 рішенням суду було відмовлено в задоволенні її вимог. До нотаріуса із заявою з претензією до спадкоємця не зверталася, а звернулася її мати до суду з позовом до ОСОБА_1 .

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .(а.с.26)

Відповідно до копії заповіту від 16.12.2017 року ОСОБА_4 на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він матиме за законом право, заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Заповіт посвідчений Бурдік С.С., державним нотаріусом Другої кам`янської державної нотаріальної контори 16.12.2017 року та зареєстрований в реєстрі за № 1-2457, № витягу 50313509 від 16.12.2017 року.(а.с.27)

Спадковим майном є квартира за адресою АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 є власником зазначеної квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Фондом комунальної власності м. Дніпродзержинська згідно з розпорядженням фонду комунальної власності від 09.02.1999 року № 5п/547р., та свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Бурдік С.С. державним нотаріусом Третьої кам`янської державної нотаріальної контори 18.02.2002 року.(а.с.24,25)

Право власності на квартиру зареєстроване за ОСОБА_9 відповідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки від 06.08.2018 року). (а.с.7)

ОСОБА_1 звернулась до державного нотаріуса Другої кам`янської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадкове майно після померлого ОСОБА_4 за заповітом відповідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 50531176 від 12.01.2018 року(спадкова справа 61849455 дата заведення 12.01.2018 року). (а.с.28)

Відповідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки від 06.08.2018 року) відомості про майно у вигляді квартири за адресою АДРЕСА_1 знаходяться у Державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на підставі постанови про арешт майна боржника та заборони на його відчуження, виданої державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції 02.04.2013 року.(а.с.7

09.07.1999 року постановою державного виконавця Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська відкрите виконавче провадження за заявою ОСОБА_2 про примусове виконання виконавчого листа № 13-191, виданого 10.06.1997 року Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська про стягнення аліментів зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до повноліття дитини. (а.с.33)

Постановою державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Гусар Я.М. від 02.04.2013 року при примусовому виконанні виконавчого листа № 13-191, виданого Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення зі ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітньої доньки на користь ОСОБА_2 , накладено арешт на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , що належить боржнику ОСОБА_4 , встановлено заборону здійснювати відчуженні будь-якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_4 (а.с.34)

При примусовому виконанні виконавчого листа № 13-191, виданого Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення зі ОСОБА_4 аліментів постановою державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Гусар Я.М. від 22.09.2016 року повернутий виконавчий документ у вигляді виконавчого листа № 13-191, виданого Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення зі ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_2 , стягувачеві, т.я. стягувач у 15-ти денний строк з дня отримання повідомлення державного виконавця письмово не повідомив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, у боржника відсутнє інше майно, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості. (а.с.35)

ОСОБА_1 07.08.2018 року звернулась до начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області з заявою про зняття арешту з майна ОСОБА_4 (а.с.37)

Відповідно до листа Дніпровського відділу ДВС міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області №12600 від 07.08.2018 року ОСОБА_1 рекомендовано звернення до суду для вирішення питання про зняття арешту.(а.с.38)

Спадкове майно у вигляді квартири за адресою АДРЕСА_1 складається з двох кімнат, житловою площею 29,4 м кв., загальною площею 50,4 м кв. відповідно технічного паспорту квартири.(а.с.30-31)

Відповідно звіту про оцінку майна ТОВ «Віконт-Консалтинг» від 28.08.2018 року вартість квартири за адресою АДРЕСА_1 складає 50906,00 грн.(а.с.8-20)

Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Статтями 1216, 1217 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК Українидля прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Як встановлено судом з матеріалів спадкової справи №14/2018, заведеної після померлого, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , що надійшла до суду від Другої кам`янської державної нотаріальної контори (а.с.95-104), з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернулася 12.01.2018 року ОСОБА_3 , та 24 січня 2018 року ОСОБА_1 .

Постановою державного нотаріуса Другої кам`янської державної нотаріальної контори Астаховою О.С. від 25 липня 2018 року ОСОБА_3 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю підстав для закликання до спадкоємства, а саме наявністю заповітів від імені померлого на іншу особу.(а.с.104-зворотня)

Главою 89 Книги шостої ЦК України, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено порядок оформлення права на спадщину, що являє собою визначену законодавством сукупність функцій, притаманну юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів.

У п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України у у справах про спадкування; нормативно-правовий акт № 7 від 30.05.2008"> №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Статтею 49 Закону України «Про нотаріат» передбачено випадки відмови нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії, у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Відповідно до ст.50 Закону України "Про нотаріат" нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії.

Згідно із ст. 66 Закону України «Про нотаріат» на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом або в сільських населених пунктах - посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України.

Відповідно ч.1 до ст. 68 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.

Згідно п.п.1,3 Глави 13 Розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерстваюстиції Українивід 22.02.2012року №296/5 (далі Порядок) нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії у випадках, передбачених Законом. Нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

За приписами п.п. 4.14, 4.15 п. 4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Зі змісту постанови Верховного Суду від 13 листопада 2019 року по справі №570/6046/14-ц вбачається, що під час розгляду справ про визнання права власності на майно в порядку спадкування суду слід перевіряти чи були спадкоємцем здійснені всі необхідні заходи щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, чи вимагав він у відповідності до приписів пунктів 1, 3 глави 13 розділу I Порядку від нотаріуса винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва), чи оскаржував таку постанову у судовому порядку або відразу звернувся до суду за правилами позовного провадження.

Отже, виходячи з вищенаведеного, основним позасудовим способом оформлення права власності на майно в порядку спадкування за законом є отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є виключним способом захисту прав спадкоємця, який може застосовуватися лише у випадку об`єктивної відсутності умов для отримання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку та неможливості усунення обставин, які створюють відсутність таких умов.

Відсутність умов для отримання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку може бути усунута шляхом встановлення певного юридичного факту в суді або шляхом отримання певних документів, які дають змогу нотаріусу та спадкоємцю визначити точний обсяг спадкового майна.

Застосування іншого підходу призведе до того, що суд фактично перебере на себе функції нотаріуса.

Як встановлено судом у даній справі, позивач за первісним позовом ОСОБА_1 посилається на те, що наявність арешту на майно-квартиру заповідача ОСОБА_4 перешкоджає в оформленні свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Згідно до копії заповіту від 16.12.2017 року ОСОБА_4 на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він матиме за законом право, заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Заповіт посвідчений Бурдік С.С., державним нотаріусом Другої кам`янської державної нотаріальної контори 16.12.2017 року та зареєстрований в реєстрі за № 1-2457, № витягу 50313509 від 16.12.2017 року.(а.с.27)

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 червня 2020 року, яке набрало законної сили 07.08.2020 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Державний нотаріус Другої Кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Астахова Ольга Сергіївна, про визнання недійсним заповіту складеним ОСОБА_9 на користь ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Тобто, спір щодо спадкового майна відсутній, перешкод в оформлення права власності за ОСОБА_1 на квартиру в порядку спадкуваня згідно заповіту ОСОБА_4 , окрім наявності накладеного арешту на квартиру, немає.

Таким чином позовні вимоги первісного позову щодо визнання права власності на майно не підлягають задоволенню.

Суд, вважає, що є всі підстави для задоволення позовних вимог за первісним позовом в частині зняття арешту на квартиру, виходячи з наступного .

Відповідно до ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст.ст 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Вимоги позивача за первісним позовом, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

На сьогодні позивач має намір розпорядитися належним йому майном, проте через наявність арешту позбавлена можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача.

Згідно із ч.2 ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до ч.ч. 1,2,3 ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на майно позивача, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку, та оскільки позивач в іншій спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його прав шляхом скасування такого арешту, а відтак і про задоволення позову в цій частині.

Таким чином первісний позов підлягає частковому задоволенню.

З приводу зустрічних позовних вимог про стягнення заборгованості, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 червня 2020 року, яке набрало законної сили 07.08.2020 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Державний нотаріус Другої Кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Астахова Ольга Сергіївна, про визнання недійсним заповіту складеним ОСОБА_9 на користь ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Згідно до копії заповіту від 16.12.2017 року ОСОБА_4 на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він матиме за законом право, заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Заповіт посвідчений Бурдік С.С., державним нотаріусом Другої кам`янської державної нотаріальної контори 16.12.2017 року та зареєстрований в реєстрі за № 1-2457, № витягу 50313509 від 16.12.2017 року.(а.с.27)

ОСОБА_1 звернулась до державного нотаріуса Другої кам`янської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадкове майно після померлого ОСОБА_4 за заповітом відповідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 50531176 від 12.01.2018 року(спадкова справа 61849455 дата заведення 12.01.2018 року). (а.с.28)

ОСОБА_1 , вважається такою, що спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла виходячи із наступного.

Пасивний шлях прийняття спадщини не передбачає вчинення жодних дій спадкоємцем, а зумовлений лише наявністю певних фактів, таких як:

постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини

невчинення жодних дій щодо відмови від спадщини (ч. 3 ст. 1268 ЦК України)

відсутність повної цивільної дієздатності і невчинення жодних дій щодо відмови від спадщини (ч. 4 ст. 1268 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора.

Згідно роз`яснення п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою відмови у відкритті провадження у справі.

Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку , передбаченого ст. 1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця.

Отже, обов`язок спадкодавця ОСОБА_4 , щодо сплати заборгованості за аліментами, які були присуджені судом позивачу за зустрічним позовом ОСОБА_2 , та стягнення суми неустойки(пені) згідно до рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська із спадкодавця за його життя, не припинився внаслідок його смерті, а перейшов до його спадкоємиці - ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину; кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині; вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Виходячи зі змісту указаної норми це правило визначає загальний характер відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, незалежно від виду спадкування. Для всіх спадкоємців існує однакова межа відповідальності за боргами спадкодавця, зокрема, часткова відповідальність.

Статтею 194 СК України передбачено, що від погашення заборгованості за аліментами боржника не може звільнити жодна обставина. У випадку смерті платника аліментів його спадкоємці за рахунок наявних активів спадкової маси зобов`язані погасити заборгованість за аліментами на дитину. Обов`язок платника аліментів по їх сплаті після його смерті припиняється як нерозривно пов`язаний з його особою батька і не може бути виконаний іншою особою (стаття 608 ЦК України).

Зобов`язання із сплати аліментів є таким, що нерозривно пов`язане із особою боржника, і дійсно припиняється із смертю боржника. Проте заборгованість по аліментах, яка існувала до моменту смерті боржника є зобов`язанням, яке не припиняється зі смертю боржника і включається до спадкової маси. Спадкоємці успадковують як активи так і борги спадкодавця.

Відповідно до довідки Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержигнського міського управління юстиції у померлого ОСОБА_4 станом на 22.03 2013 року існувала заборгованість за аліментами згідно виконавчого листа по справі №13-191 від 06.07.1997 року у розмірі 45072,64 гривень (а.с. 51)

Зважаючи на те, що спадкоємиця прийняла спадщину, тому до ОСОБА_1 перейшов обов`язок задовольнити вимоги ОСОБА_2 , але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Згідно висновку про вартість майна, який міститься в матеріалах справи, вартість квартири АДРЕСА_2 - становить 50906,00 гривень. Інших доказів вартості спадкового майна суду не надано.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Покликання відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 та її представника- адвоката Ярош І. на те, що позивач за зустрічним позовом зазначає, що невідомо хто буде визнаний спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 не заслуговують на увагу, оскільки позовні вимоги про стягнення боргу по аліментам та стягнутій за рішенням суду нейстойки(пені) пред`явлені до відповідача ОСОБА_1 , яка сама себе вважає спадкоємицею після смерті ОСОБА_4 та яка звернулася із позовними вимогами про визнання права власності на майно після смерті ОСОБА_4 . Окрім того, в судовому засіданні були досліджені надані нотаріусом копії зі спадкової справи після померлого ОСОБА_4 , в тому числі і заяву ОСОБА_1 про видачу Свідоцтва про право на спадщину, Заповіт ОСОБА_4 тому суд вважає, що зустрічні позовні вимоги пред`явлені до належного відповідача - ОСОБА_1 . Заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 від ОСОБА_1 не надходило.

Також суд вважає, що посилання відповідача та її представника за зустрічним позовом стосовно того, що позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 та її представник- адвокат Локтіонов І.І. вводять суд в оману про наявність виконавчого провадження за виконавчим листом на виконання заочного рішення суду Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21.09.2012 року про стягнення на користь ОСОБА_2 неустойки(пені) зі ОСОБА_4 в сумі 10147,97 грн. , та накладенням арешту на квартиру борржника саме за цим виконавчим провадження, не є таким, що ставить під сумнів наявність вказаного заочного рішення, та наявність арешту на майно борржника, тому не приймається судом саме в цьому розумінні.

Стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`являння вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса.

Суд вважає, що відповідачем ОСОБА_2 не пропущено встановлений ст. 1281 ЦПК України строк пред`явлення вимоги до кредитора, та порядок пред`явлення вимоги до спадкоємця боржника, оскільки в даному випадку, третя особа за зустрічним позовом- ОСОБА_3 12.01.2018 року звернулася до Другої кам`янської нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про права на спадщину після смерті свого батька ОСОБА_4 . Про наявність заповіту ОСОБА_4 , яким він залишив належній йому права та обов`язки, а також все майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті, і на що він буде мати право заповів ОСОБА_1 . Його донці ОСОБА_3 про заповіт не було відомо. Лише отримавши Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25 липня 2018 року, ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про визнання недійсним заповіту 19.10.2018 року, а ОСОБА_2 звернулася із зустрічним позовом 24.10.2018року.

Заперечення викладені відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_1 та висловлені в судовому засіданні її представником- адвокатом Ярош І.В., не спростовують висновків суду щодо часткового задоволення зустрічного позову.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення зустрічного позову про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 заборгованості по сплаті аліментів та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів згідно заочного рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21.09.2012 року в сумі 50906 грн. в межах вартості спадкового майна.

Інших доказів вартості спадкового майна суду не надано. Крім того, встановлено, що домовленості між сторонами щодо можливості сплати одноразовим платежем вимог позивача( кредитора) не досягнуто.

Тому, вимоги позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 в частині стягнення грошових коштів одноразовим платежем в рахунок погашення заборгованості спадкодавця не підлягають задоволенню.

Оскільки сторони не заявили вимогу про відшкодування витрат по сплаті судового збору, то суд залишає судові витрати понесені за сплату судового збору за сторонами.

Керуючись статтями 203, 215, 225, ч.1,2 ст.386, 392, ч.1 ст.1234, ч.1 ст. 1235, 1257, ч.1.3 ст.1296, 1219, 1220, 1270, 1282, 1297 ЦК України, ч.1 ст.60 Закону України "Про виконавче провадження ", ст .ст.10, 12, 13, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Дніпровський відділ державної виконавчої служби м.Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання права власності на майно і зняття з нього арешту - задовольнити частково .

Зняти арешт з нерухомого майна у вигляді квартири за адресою АДРЕСА_1 , накладений постановою державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Гусар Я.М. від 02.04.2013 року при примусовому виконанні виконавчого листа № 13-191, виданого Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області про стягнення зі ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітньої доньки на користь ОСОБА_2 .

В іншій частині позовних вимог про визнання права власності на майно- відмовити.

Витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем ОСОБА_1 .

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , Дніпровський відділ державної виконавчої служби м. Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області, про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 заборгованості по сплаті аліментів в сумі 50906 (п`ятдесят тисяч дев`ять) грн., яка утворилася у ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

В іншій частині позовних вимог щодо стягнення суми заборгованості одним платежем- відмовити.

Судові витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду до або через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення - 02 лютого 2021 року.

Суддя О.О. Лобарчук