ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2021 року

м. Черкаси

Справа № 705/130/21
Провадження № 22-ц/821/1582/21
категорія: на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Василенко Л. І.,

суддів: Бородійчука В. Г., Карпенко О. В.,

учасники справи:

позивач Черкаська обласна прокуратура в інтересах держави в особі: Кабінету Міністрів України, Державного підприємства «Уманське лісове господарство»,

відповідачі: Собківська сільська рада, ОСОБА_1 ,

третя особа на стороні позивача: Черкаське обласне управління лісового та мисливського господарства,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу Черкаської обласної прокуратури на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 червня 2021 року про повернення позову у справі за позовом заступника керівника Черкаської обласної прокуратури в інтересах держави в особі: Кабінету Міністрів України, Державного підприємства «Уманське лісове господарство» до Собківської сільської ради, ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача: Черкаське обласне управління лісового та мисливського господарства, про визнання незаконним та скасування рішення, припинення права приватної власності на земельну ділянку, у складі головуючої судді Годік Л. С.,

в с т а н о в и в :

У грудні 2020 року заступник керівника Черкаської обласної прокуратури, що діє в інтересах держави в особі: Кабінету Міністрів України, Державного підприємства «Уманське лісове господарство» звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області із позовом до Собківської сільської ради, ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача: Черкаське обласне управління лісового та мисливського господарства про визнання незаконним та скасування рішення, припинення права приватної власності на земельну ділянку.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19 січня 2021 року вказану позовну заяву залишено без руху у зв`язку із наявністю недоліків поданої позовної заяви та визначено позивачу п`ятиденний термін для їх усунення.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 березня 2021 року вказану позовну заяву, відповідно до вимог ч. 3 ст. 185 ЦПК України, визнано неподаною та повернуто позивачу.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 20 травня 2021 року апеляційну скаргу заступника керівника Черкаської обласної прокуратури задоволено.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 березня 2021 року про повернення позовної заяви заступника керівника Черкаської обласної прокуратури скасовано, а вищевказану справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Після повернення справи до суду першої інстанції, Уманський міськрайонний суд Черкаської області 04 червня 2021 року постановив ухвалу про залишення позовної заяви заступника керівника Черкаської обласної прокуратури без руху та надав п`ять днів з дня вручення позивачу ухвали для усунення вказаних в ній недоліків.

09 червня 2021 року на виконання ухвали суду, заступником керівника Черкаської обласної прокуратури були надані пояснення, де зазначено, що копії документів, зазначених в ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 04 червня 2021 року є аналогічними переліку документів зазначених в ухвалі суду від 19.01.2021, додані прокуратурою 07.04.2021 в додатках до апеляційної скарги №15/1-420-вих.21 та наявні в матеріалах справи.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 червня 2021 року повернуто позовну заяву заступнику керівника Черкаської обласної прокуратури.

Ухвала мотивована тим, що позивач, вказані в ухвалі суду недоліки не усунув.

Щодо наданих позивачем пояснень суд зазначив, що ухвала Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 березня 2021 року про повернення позову була скасована з підстав відсутності доказів направлення судом першої інстанції копії ухвали від 19.01.2021 року про залишення позовної заяви без руху на адресу Черкаської обласної прокуратури.

Не погоджуючись із ухвалою суду, заступник керівника Черкаської обласної прокуратури, оскаржив її в апеляційному порядку, в якій, посилаючись на те, що ухвала постановлена із порушенням вимог процесуального права, просить ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 червня 2021 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо невиконання прокурором ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 04.06.2021, оскільки обласною прокуратурою на її виконання не надано копії перелічених документів. Зазначає, що судом не взято до уваги пояснення Черкаської обласної прокуратури від 08.06.2021 № 15/1-702вих.21, відповідно до якого повідомлено суд про надання вказаних матеріалів до раніше поданої апеляційної скарги у цій справі.

Вказує, що перелік документів, зазначених в ухвалі Уманського міськрайонного суду від 04.06.2021, є аналогічним переліку документів, визначених в ухвалі Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19.01.2021 про залишення позову без руху у зв`язку із тим, що прокурором не надано належних копій доказів до позову. Тому, подаючи апеляційну скаргу від 07.04.2021 на ухвалу про повернення позовної заяви, прокуратурою було додано перелік документів, які зазначені в ухвалі Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19.01.2021, та відповідно в ухвалі від 04.06.2021.

Інші оригінали чи копії документів в органах прокуратури відсутні, про що було зазначено у позовні заяві.

Крім того, в апеляційній скарзі зазначено, що враховуючи норми ст. ст. 177, 185 ЦПК України неналежність копій документів, що додані до позовної заяви, не є підставою для залишення позову без руху, оскільки дослідження, оцінка доказів є предметом стадії судового розгляду і не є предметом вирішення на стадії відкриття провадження у справі.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені, зокрема в п. 6 (повернення заяви позивачеві (заявникові) ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Переглянувши матеріали справи за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 і 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами 1, 2, 5, ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 258 ЦПК України ухвала є різновидом судового рішення.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції приведеним вимогам закону не відповідає з огляду на наступне.

Згідно із ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Вимоги до форми та змісту позовної заяви визначені ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

Зокрема, згідно з ч. 1 ст. 177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Частини 1, 2 ст. 185 ЦПК України передбачають, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу, в якій зазначає недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

З матеріалів справи вбачається, що Уманський міськрайонний суд Черкаської області 04 червня 2021 року постановляючи ухвалу про залишення позову заступника керівника Черкаської обласної прокуратури без руху вказував на те, що позивачем долучено до позовної заяви ряд копій документів, проте серед них є копії нечитабельні, а саме: рішення Собківської сільської ради (дата, номер та зміст не зрозумілі); план-схема не зрозуміло якої земельної ділянки; заява (клопотання) не зрозуміло чия і від якої дати; протокол Зборів співвласників багатоквартирного житлового будинку; Журнал внутрішніх обмірів та розрахунків приміщень; збірний кадастровий план; Акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання. Ксерокопія різних документів зроблена на одному аркуші з двох сторін, при цьому один текст розміщений горизонтально, а інший вертикально, а саме: рішення Собківської сільської ради від 22.12.2017; заява (клопотання) не зрозуміло чия і від якої дати; протокол Зборів співвласників багатоквартирного житлового будинку; Рішення Собківської сільської ради №23-8/VІІ; Викопіювання із планово-картографічних матеріалів; Рішення Собківської сільської ради №20-14/VІІ; «умовні позначення». Також судом зазначено, що вказане позбавляє можливості читати зазначені документи та підшивати їх при формуванні матеріалів справи, адже не можуть міститися на одному аркуші ксерокопії двох і більше різних документів, оскільки це унеможливлює проведення їх опису та відображення в рішенні суду (а.с. 69-70).

10 червня 2021 року на виконання ухвали суду заступником керівника Черкаської обласної прокуратури були надані пояснення, що неналежність копій документів, котрі додані до позову, не є підставою для його залишення без руху, оскільки дослідження, оцінка доказів є предметом стадії судового розгляду (а.с. 74-77).

Разом з тим, в поясненнях було вказано, що до апеляційної скарги Черкаської обласної прокуратури долучено копії рішення від 22.12.2017 № 20-14/VII, від 05.04.2018 № 23-8/ VII, план-схему спірної земельної ділянки, заяви ОСОБА_1 від 03.01.2018, протоколу зборів співвласників багатоквартирного житлового будинку, журналу внутрішніх обмірів та розрахунків приміщень, збірного кадастрового плану, акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання, викопіювання із планово-картографічних матеріалів. Вказані копії документів додані прокуратурою 07.04.2021 в додатках до апеляційної скарги №15/1-420-вих.21 та наявні в матеріалах справи на час постановлення ухвали.

Також зазначено, що вказані документи є матеріалами технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), копії яких отримані органами прокуратури в Міськрайонному управління в Уманському районі та м. Умані Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області та зазначені як докази у вказані справі.

Тобто, надсилаючи свої пояснення на виконання ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області 04 червня 2021 року, позивач вказував, про надання перерахованих судом документів, з відповідним посиланням на дату та вихідний номер документів, а також про місце знаходження їх оригіналів, а саме Міськрайонне управління в Уманському районі та м. Умані Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області.

Повертаючи 29 червня 2021 року позовну заяву Черкаської обласної прокуратури, як неподану, суд першої інстанції посилався на те, що вимоги ухвал суду про залишення без руху, позивачем не виконані, тому відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, позов вважається неподаним та має бути повернутий позивачу (а.с. 81-82).

Однак, перевіряючи доводи позивача, викладені в поясненнях Черкаської обласної прокуратури обставини, суд першої інстанції не дослідив та не перевірив на відповідність вимогам ст. 177 ЦПК України додані до апеляційної скарги від 07 квітня 2021 року за № 15/1-420-вих.21 копії документів та не надав їм оцінку в оскаржуваній ухвалі.

Крім того, судом першої інстанції залишено поза увагою те, що відповідно до ст. ст. 81, ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ч.ч. 1-2 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Разом з цим, згідно з ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Виходячи із аналізу ст. 175 ЦПК України, не підтвердження в судовому засіданні обставин, якими обґрунтовано позов, в тому числі тих, на які посилався суд першої інстанції, може бути підставою для відмови в позові за результатами розгляду справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).

Згідно п. 6 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно п. 4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про повернення позовної заяви, тому ухвала Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 червня 2021 року не може вважатися законною і обґрунтованою оскільки постановлена з порушенням норм цивільного процесуального законодавства, а тому за правилами ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 268, 369, 374, 379, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Черкаської обласної прокуратури задовольнити.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 червня 2021 року про повернення позовної заяви скасувати, матеріали справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Текст постанови складено 17 серпня 2021 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: В. Г. Бородійчук

О. В. Карпенко