2/465/2023/21
У х в а л а

про залишення без руху

"25" січня 2021 р. м. Львів

Суддя Франківського районного суду міста Львова Марків Ю.С., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа - приватний нотаріус Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Галайчук Оксана Лук`янівна про встановлення факту проживання однією сім`єю, надання права на спадкування, усунення від права на спадкування, встановлення факту неприйняття спадщини відповідачами,

в с т а н о в и в:

18.01.2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа - приватний нотаріус Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Галайчук Оксана Лук`янівна про встановлення факту проживання однією сім`єю, надання права на спадкування, усунення від права на спадкування, встановлення факту неприйняття спадщини відповідачами.

Дослідивши матеріали позовної заяви, приходжу до висновку про те, що вона підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 проживають на території Республіки Польща та є громадянами такої.

Вирішуючи питання щодо форми і змісту позовної заяви за участю іноземного елементу, суди України повинні керуватися як нормами ЦПК України, так і нормами Закону України «Про міжнародне приватне право» та нормами відповідних міжнародних договорів.

Визначення поняття «іноземний елемент» наведено у п. 2 ч. 1 ст.1 Закону України «Про міжнародне приватне право». Іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм:

- хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою;

- об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави;

- юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

Розглядаючи справи за участю іноземного елемента, судам слід з`ясовувати наявність чинного між державами договору та за його наявності - порядку регулювання спірних правовідносин, що виникли.

Статтею 75 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачені загальні правила підсудності судам України справ з іноземним елементом. Підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у ст. 76 цього Закону.

Згідно із п. 12 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

Розділом ХІ ЦПК України визначено порядок провадження у справах за участю іноземних осіб.

Статтею 497 ЦПК України визначено, що підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про міжнародне приватне право» цей Закон застосовується до питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, зокрема підсудності судам України справ з іноземним елементом.

Відповідно до ч.8 ст.130 ЦПК України особам, які проживають за межами України, судові повістки вручаються в порядку, визначеному міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, в разі відсутності таких - у порядку, встановленому статтею 502 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 498 ЦПК України у разі, якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Доручення суду України надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено, - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

У разі наявності міжнародного договору з питань надання правової допомоги в цивільних справах, чинного у відносинах між Україною та іноземною державою, використовується Інструкція про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України від 27 червня 2008 року №1092/5/54 (далі - Інструкція).

24 травня 1993 року між Україною та Республіка Польща укладено Договір про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах, ратифікований Верховною Радою України 4 лютого 1994 року (далі - Договір).

Згідно із ст.9 ч. 1 Договору запитувана установа здійснює вручення документів відповідно до правил, які діють в її державі, якщо документи, які вручаються, складені державною мовою запитуваної Сторони або якщо додано завірені переклади на мову запитуваної Сторони. В інших випадках вручення документів адресатові здійснюється за його добровільною згодою.

Пунктом 2.1 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України від 27.06.2008 р. № 1092/5/54 (далі - Інструкція), визначено, що у разі, якщо при розгляді цивільної справи в суду України виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд України складає доручення про надання правової допомоги за кордоном.

Відповідно до пункту 2.3 Інструкції доручення та документи, що до нього додаються, складаються мовою, передбаченою відповідним міжнародним договором України. Якщо доручення чи документи, що до нього додаються, складено українською мовою, слід додавати завірений переклад на мову запитуваної держави або на іншу мову, передбачену міжнародним договором України. Документи, що підлягають врученню згідно з дорученням суду України, складаються мовою запитуваної держави чи іншою мовою, передбаченою міжнародним договором України, або супроводжуються завіреним перекладом на таку мову. У відповідних випадках документи, що підлягають врученню, можуть бути складені або перекладені на ту мову, яку, як є підстави вважати, розуміє особа, якій необхідно вручити документи. Це окремо визначається судом України у дорученні. Переклад засвідчується уповноваженим перекладачем, або нотаріально.

Також слід зазначити, що положеннями ст. 79 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріус засвідчує вірність перекладу документа з однієї мови на іншу, якщо він знає відповідні мови. Якщо нотаріус не знає відповідних мов, переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус. При цьому, перекладач разом з документом, що встановлює його особу, повинен надати документ, який підтверджує його кваліфікацію.

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений ЦПК.

Статтею 80 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що у разі якщо при розгляді справи з іноземним елементом у суду виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд може направити відповідне доручення компетентному органу іноземної держави в порядку, встановленому процесуальним законом України або міжнародним договором України.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід`ємними частинами «права на суд» слід розглядати, зокрема, наступні вимоги: вимога «змагальності» процесу відповідно до статті 6 Конвенції передбачає наявність можливості бути поінформованим і коментувати зауваження або докази, представлені протилежною стороною, в ході розгляду; право на «публічне слухання», що передбачає право на усне слухання і особисту присутність сторони в цивільному судовому процесі перед судом (Екбатані проти Швеції (Ekbatani v. Sweden, 26 травня 1988 р., номер заяви 10563/83, пп. 24- 33); право на ефективну участь (T. та V. проти Сполученого Королівства, 16 грудня 1999 р., номер заяв 24724/94; 24888/94, пп. 83-89).

Відтак суд, у разі відкриття провадження у справі, зобов`язаний повідомити про подачу позову, час і місце судового засідання всіх учасників процесу, в тому числі й нерезидента.

Враховуючи викладене, в порядку підготовки справи до судового розгляду судом необхідно направити до компетентного органу Республіки Польща за місцем знаходження відповідачів доручення про вручення судових документів та виконання окремих процесуальних дій.

З викладеного випливає, що позивач ОСОБА_1 до копії позовної заяви та копій доданих до неї документів, які складені українською мовою, мала додати їх засвідчені уповноваженим перекладачем або нотаріальний переклад на польську мову (для вручення відповідачу через установи юстиції).

Разом з тим, позивачем до позовної заяви примірники позовної заяви та доданих документів з їх засвідченим перекладом на офіційну мову запитуваної Держави (польську мову) - для суду та для направлення відповідачу, не долучені.

А тому позивачу необхідно надати суду повний пакет документів із завіреним перекладом на польську мову (у кількості примірників для всіх сторін), для подальшого можливого звернення з судовим дорученням до іноземного суду. Одночасно має бути поданий документ, з якого вбачатиметься, що у особи, яка здійснила переклад, є такий дозвіл (сертифікат або інший дозвільний документ).

Таким чином, для об`єктивного та своєчасного розгляду справи, надання учасникам цивільного процесу рівних прав, необхідно привести позовну заяву у відповідність до вимог чинного цивільно-процесуального законодавства.

Крім цього, згідно з вимогами ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Так, позивачем заявлено чотири вимоги немайнового характеру. Як вбачається з додатків до позовної заяви, позивачем надано квитанцію про сплату судового збору №ПН1856646 за одну з вимог немайнового характеру. Разом з тим, в матеріалах справи відсутній документ, що підтверджує сплату судового збору за решту вимог немайнового характеру.

Згідно з ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно ст. 4 Закону України "Про судовий збір», за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, розмір судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», у частині першій статті 7, встановлено розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу в розрахунку на місяць - 2 270, 00 грн.

Таким чином, позивачу слід доплатити судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп. за кожну вимогу немайнового характеру, враховуючи ставки судового збору, визначені ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, позивачка зазначає, що до складу спадщини входить нерухоме майно, зокрема земельна ділянка та будинок на ній у Коломийському районі Івано-Франківської області та квартира у м.Львові. На її думку, найбільшу вартість має квартира АДРЕСА_1 .

До матеріалів позовної заяви позивачкою додано лише договір купівлі-продажу квартири від 30.03.2018 року, з якого вбачається, що вартість вищевказаної квартири, відповідно до звіту про оцінку квартири, здійсненого оцінювачем ТОВ "Пріма Експерт", станом на 20.03.2018 року, становить 1 280 348,00 грн.

Однак, матеріали справи не містять доказів про вартість зазначеного нерухомого майна станом на час звернення до суду, що унеможливлює визначення підсудності, а відповідно до ч. 1 ст. 378 ЦПК України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

До матеріалів позовної заяви позивачкою не додано жодних доказів, які б підтверджували вартість нерухомого майна, яке входить до складу спадщини, на момент подання позову, відтак те, що вищевказана квартира на момент подання позову має найбільшу вартість є лише припущенням позивачки.

З огляду на те, що пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, з метою визначення належної підсудності розгляду справи позивачу слід надати суду докази на підтвердження дійсної вартості нерухомого майна станом на час пред`явлення до суду вказаного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених устаттях 175 і 177цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, позовну заяву слід залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення її недоліків шляхом надання належним чином засвідченого перекладу позовної заяви та усіх додатків до неї на польську мову для вручення їх відповідачам, доказів оплати судового збору, а також доказів на підтвердження дійсної вартості нерухомого майна станом на час пред`явлення до суду вказаного позову.

На виконання зазначеної ухвали позивач повинен усунути вищевказані недоліки.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя,-

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа - приватний нотаріус Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Галайчук Оксана Лук`янівна про встановлення факту проживання однією сім`єю, надання права на спадкування, усунення від права на спадкування, встановлення факту неприйняття спадщини відповідачами залишити без руху та надати позивачу строк на усунення недоліків - не більше десяти днів з дня отримання ухвали Франківського районного суду м.Львова.

У випадку, якщо недоліки позовної заяви у встановлений строк не будуть усунуті, позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута позивачеві.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати позивачу.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://court.gov.ua/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Марків Ю.С.