Справа № 646/3583/20
№ провадження 2/646/433/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.01.2021 м.Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова в складі:

головуючий суддя Єжов В.А.,

за участю секретаря Абдюханової А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, якою просить стягнути з відповідача заборгованість за надані телекомунікаційні послуги в сумі 7108,99 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між ПрАТ "МТС Україна", що з 23.05.2017 змінило свою назву на Приватне акціонерне товариство «ВФ Україна», та ОСОБА_1 було укладено договори про надання послуг мобільного зв`язку №6686728/1.12643008 від 31.07.2003 на номер телефону НОМЕР_1 , тарифний пакет Супер МТС без ПЗЗ.

В порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим останній має заборгованість за період з 01.04.2017 по 30.04.2017 на вищевказану суму.

Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18.06.2020 позовну заяву залишено без руху.

Позивачем усунуто недоліки зазначені у вищевказаній ухвалі судді.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03.08.2020 провадження по вищевказаній цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження, встановлено строк для подання відзиву.

Відповідач подав відзив, у якому заперечив проти позовних вимог, вважаючи їх необґрунтованими. Зазначив, що відповідач у вказаний в позовній заяві період не користувався мобільним зв`язком ні з номеру телефону НОМЕР_2 , ні з інших номерів оператора Водафон Україна, перебуваючи за кордоном з використанням роумінгу. У вказаний період у роумінгу не користувався ані мобільним інтернетом, ані голосовим зв`язком, ані текстовими СМС-повідомленнями. Телефон весь час був у вимкненому стані та знаходився у сейфі в готелі. Сам факт знаходження відповідача у вказаний час за кордоном не є підставою для нарахування йому оплати за користування мобільним зв`язком та мобільним інтернетом, в той час як фактично він не користувався цими послугами. Крім того, позивач звернувся 15 червня 2020 року до суду з позовом про стягнення заборгованості за послуги, нібито надані в квітні 2017 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної заяви.

Представник позивача надав відповідь на відзив, у якому заперечив проти доводів відповідача, вважаючи їх безпідставними. Перебуваючи за межами України (Єгипет) в період з 16 по 17 квітня 2017 року відповідач використовував послуги мобільного інтернету, та вихідні-СМС повідомлення в роумінгу, надані послуги за номером телефону НОМЕР_2 , який зареєстрований за ним на суму 5784, 83 грн. Крім того, вказані послуги підлягають оподаткуванню ПДВ-20% та збором до ПФ в розмірі 7,5%. Згідно п. 4.13 «Умов користування мережами мобільного зв`язку» абонент зобов`язаний до початку користування будь-якою послугою ознайомитися з умовами її надання на сайті. Вказана інформація додатково повідомляється абоненту при реєстрації в мережі закордонного оператора за допомогою SMS. По факту здійснення першого з`єднання з мережею за кордоном відправляється на номер абонента SMS з відповідною інформацією. Таке SMS відповідачу було направлено 16.04.2017.

Зазначив, що всі сервіси, які надаються мобільним оператором, фіксуються сертифікованим технічним устаткуванням, на яке є сертифікати відповідності. Також, позивач зазначив, що він як оператор зв`язку повинен забезпечити обмеження надання послуг лише у випадку технічної можливості, у той час, як у позивача відсутня технічна можливість обмежувати отримання споживачем послуг у разі виникнення заборгованості, оскільки послуга надавалася роумінг-партнерами. Представник позивача повідомив, що мобільний оператор не може здійснювати контроль коректності налаштувань телефона, а також вносити зміни в параметри телефона абонентів, і не несе відповідальності за роботу мобільного термінала абонента. За послуги, які були надані в роумінгу, мобільний оператор провів взаєморозрахунки з роумінг-партнерами у повному обсязі, незалежно від обставин, які виникли у абонента, а відтак, вказаний розмір заборгованості є обґрунтованим та підлягає сплаті відповідачем відповідно до умов договору.

Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) встановив наступне.

Судовим розглядом встановлено, що між ПрАТ "МТС Україна", що з 23.05.2017 змінило свою назву на Приватне акціонерне товариство «ВФ Україна», та ОСОБА_1 було укладено договори про надання послуг мобільного зв`язку №6686728/1.12643008 від 31.07.2003 на номер телефону НОМЕР_1 , тарифний пакет Супер МТС без ПЗЗ.

Відповідно до п. 6.1 договору кожному абоненту надається один особовий рахунок, на підставі чого здійснюються розрахунки за надані послуги за всіма наявними у абонента номерами телефонів. Отже, з метою нарахування тривалості та тарифікації розмов та здійснення розрахунків за послуги зв`язку боржнику було присвоєно особовий рахунок № НОМЕР_3 .

Позивачем на адресу відповідача було надіслано рахунок НОМЕР_10 від 30.04.2017 за послуги, що були надані за період з 01.04.2017 по 30.04.2017 на суму 7375,85 грн. На особовому рахунку станом на 01.04.20174 були кошти в сумі 220,80 грн. Крім того, ним сплачено 95,00 грн. Таким чином вартість розрахунку становить 7059,89 грн. та НОМЕР_9 від 31.07.2017, за послуги, що були надані за період з 01.07.2017 по 31.07.2017. Згідно вищезазначеного рахунку загалом було нараховано 7108,99 грн. та рахунок № НОМЕР_4 від 31.07.2017 за послуги, що були надані за період з 01.07.2017 по 31.07.2017 на суму 7108, 99 грн.

Перебуваючи за межами України (Єгипет), в квітні 2017, відповідач користувався послугою роумінгу, надані послуги мобільного інтернету та вихідні-СМС повідомлення в роумінгу за номером телефону НОМЕР_2 , який зареєстрований за ним, на суму 5784, 83 грн.

Крім того, вказані послуги підлягають оподаткуванню ПДВ-20% та збором до ПФ в розмірі 7,5%.

Згідно з п. 1.3 Умов користування - Роумінг - послуга, яка забезпечує можливість Абонентові одного Оператора рухомого (мобільного) зв`язку отримувати послуги в мережі іншого Оператора із збереженням початкової реєстрації Абонента в телекомунікаційній мережі свого Оператора.

Нарахування плати за послуги міжнародного роумінгу відбуваються згідно тарифів іноземних операторів , з урахуванням послуг ВФ України по забезпеченню роумінгу. Інформація надходить безпосередньо від оператора мобільного зв`язку(роумінг-партнера), в мережі якого обслуговувався абонент.

Згідно з п. 9.9 Умов користування - кількість та вартість послуг, наданих Абоненту в розрахунковому періоді, визначаються відповідно до показників належних Оператору технічних засобів виміру тривалості, обсягу та вартості послуг, а також відповідно до інформації, наданої роумінг-операторами. (Інформація про надані послуги для Абонента у роумінгу міститься у електронному білінговому звіті ( TAP -файл), що надається роумінг-партнером). З зазначеного вбачається, що інформація про обсяг й вартість послуг, наданих у роумінгу також поступає від Оператора мобільного зв`язку, що обслуговує Абонента.

Роумінг - партнер - Оператори, що уклали договір про роумінг. Зазначене кореспондується п. З «Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг» затверджених Постановою Кабінету міністрів України за №295 від «11» квітня 2012р. - тобто законодавством передбачене отримання услуги роумінг навіть не покидаючи кордон України, але надання таких послуг Абоненту повинно здійснюватись іншим Оператором (в мережі іншого Оператора).

Всі сервіси, які надаються абонентам ПрАТ «ВФ УКРАЇНА», фіксуються сертифікованим технічним устаткуванням, що відповідає всім національним та міжнародним стандартам та у своїй діяльності використовує Автоматизовану систему розрахунків за телекомунікаційні послуги FORIS OSS, яка згідно із Сертифікатом відповідності відповідає вимогам ДСТУ 4467-1:2005, ДСТУ ETSI EN 300 386:2007, ЕСТУ 45.022-2001, ГСТУ 61- 034:2013, ТОСТ 12.1.003-83, К.20,

Згідно з даними, що автоматично надаються із вказаної системи у формі Довідкової інформації про надані послуги за номером телефону НОМЕР_5 . що належить відповідачу.

Позивачем на адресу Відповідачу було надіслано рахунок № від 30.06.2017р., за послуги, що були надані за період з 01.06.2017 по 30.06.2017 року. Згідно вищезазначеного рахунку загалом було нараховано 16050грн.47 коп.

Вказані дані підтверджуються паперовою копією електронного документа «Звіт по історії балансу за заданий період» та довідковою інформацією про надані послуги.

Відповідно до п. 5.2 Договору абонент зобов`язаний своєчасно оплачувати рахунки за плату за утримання номера в мережі мобільного зв`язку по всіх телефонах, зареєстрованих на його особовому рахунку (плата за утримання номера в мережі оплачується і в тому разі, коли надання послуг призупинено за несплату попередніх рахунків або за заявою Абонента). Фактичне використання Абонентом тієї чи іншої послуги означає, що така послуга була замовлена абонентом.

Вказані дані підтверджуються паперовою копією електронного документу «Звіт по історії балансу за заданий період».

Відповідно до п.6.3 Договору, рахунки повинні бути сплачені в строк до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим, але в будь-якому разі до моменту фактичного використання авансу.

Проте, відповідач не оплатив згідно рахунку отримані ним послуги зв`язку.

Відповідачу було направлено претензію №03/08 від 24.08.2017 з вимогою погасити заборгованість. Однак відповідач заборгованість не погасив. Так, відповідно до умов Договору номер телефону був відключений від мережі зв`язку ПрАТ «ВФ Україна».

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про телекомунікації-", споживачі телекомунікаційних послуг зобов`язані виконувати умови договору про надання телекомунікаційних послуг у разі його укладення, у тому числі своєчасно оплачувати отримані ними телекомунікаційні послуги.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу.

Згідно із ст. 903 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 626, 629 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

На підставі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору,.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 509 Цивільного кодексу України надано визначення зобов`язання як правовідношення, в якому одна сторона(боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За загальними умовами виконання зобов`язання, які встановлені статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Крім того, суд бере до уваги, що відповідачем не було належним чином спростовано розрахунок позивача щодо обсягу наданих послуг та розміру заборгованості, та не надано контррозрахунки заборгованості.

Суд критично ставиться до заперечень відповідача в частині посилань на те, що позивачем всупереч вимогам законодавства не було обмежено/зупинено користування послугами передачі даних в роумінгу, після вичерпання коштів на рахунку, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 32 пункт 39 Правил надання та отримання комунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 року № 295, оператори, провайдери зобов`язані скорочувати перелік послуг у разі відсутності коштів на особовому рахунку абонента або досягнення визначеної договором суми (за наявності технічної можливості), крім послуг, які надані абоненту на певний період згідно з умовами тарифного плану.

Тобто, аналіз вказаного положення свідчить про те, обов`язок скорочення послуг у випадку недостатності коштів на рахунку абонента може бути покладений на оператора лише у випадку наявності технічної можливості останнього обмежити надання послуг. Водночас, враховуючи те, що відповідач користувався за кордоном послугами іншого оператора, ніж позивач, можливість обмежити надання послуг самим позивачем була відсутня.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 дійсно не виконав зобов`язання за укладеним договором.

Щодо заяви відповідача про застосування до вимог позивача строків позовної давності, суд відзначає наступне.

Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені) (частини 1-2 статті 258 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, заборгованість розрахована за період з 01.07.2017 по 30.04.2017.

Судом встановлено, що за заявою ПрАТ «ВФ Україна» був виданий судовий наказ від 08.04.2020 по справі №646/2082/20, згідно з яким з ОСОБА_2 на користь ПрАТ «ВФ Україна» було стягнуто заборгованість за надані телекомунікаційні послуги за період з 01.07.2017 по 30.04.2017 в розмірі 7108,99 грн. та судовий збір в сумі 210,20 грн.

07.05.2020 зазначений судовий наказ був скасований за заявою ОСОБА_2 , про що судом було постановлено відповідну ухвалу.

Частиною 2 ст.264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Судовий наказ відповідно до ч.1 ст.160 ЦПК України є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Враховуючи те, що судовий захист права на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання ПрАТ «ВФ Україна» заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності.

Оскільки позивач звертався до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за надані телекомунікаційні послуги, що підтверджується матеріалами цивільної справи №646/2082/20, то строк позовної давності позивачем не пропущений.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що доводи, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування заявлених вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання письмовими доказами. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги ПрАТ "ВФ Україна" підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи викладене, суд вважає доведеними ті обставини, на які посилався позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Відповідно до ст. 141, 164 ЦПК України витрати по сплаті судового збору в сумі 1891,80 грн, а також судовий збір за видачу судового наказу, який було скасовано ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07.05.2020 у розмірі 210,20 грн, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 76, 81, 82, 247, 259, 263-265, 281, 282, 284 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов публічного акціонерного товариства «ВФ Україна» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «ВФ Україна» заборгованості за надані телекомунікаційні послуги в сумі 7108 грн.99 коп. (сім тисяч сто вісім грн. 99 коп.)

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «ВФ Україна» суму судових витрат (судового збору) у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи, а також особами, що не брали участі у справі (якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки) - повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення . Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу, відповідно до вимог ст. 354 ЦПК України

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Червонозаводський районний суд м. Харкова.

Позивач: ПрАТ «ВФ Україна» (, рахунок НОМЕР_6 в АТ «Райфайзен Банк Аваль», МФО 380805).

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , паспорт серії НОМЕР_8 виданий Московським МВ ХМУ УМВС України в Харківській області 28.09.2000, який проживає: АДРЕСА_1 .

Суддя: В.А. Єжов