РІШЕННЯ

Іменем України

29 січня 2021 року Новогродівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Любчика О.В., за участю секретаря Пригоди О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новогродівка цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Позивач, Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», 16.04.2018 року звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 116031,51 грн. за кредитним договором №б/н від 23.02.2009, яка складається з наступного: 6395,51 грн. - заборгованість за кредитом, 109636,00 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. В обґрунтування посилається на те, що між сторонами укладено кредитний договір № б/н від 23.02.2009, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит у розмірі у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Стверджує, що відповідач належним чином не виконує зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за кредитним договором. Зазначає, що не заперечує проти розгляду справи за його відсутності.

Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явися, про причини неявки не повідомив.

Відповідач, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просить справу розглядати без її участі. Визнала позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом в сумі 6395,51 грн. та заперечила щодо вимог про стягнення заборгованості за процентами, нарахованими після закінчення строку дії кредитної картки - 30.06.2016. Просить застосувати позовну давність до вимог банку про стягнення процентів за користування кредитом.

З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яким врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов до такого висновку.

Судом встановлено, що 23 лютого 2009 року на підставі заяви, підписаної відповідачем, позивачем надано відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Згідно з заявою кредитний ліміт за карткою складає 300 грн. Базова процентна ставка по кредитному ліміту на момент підписання договору становить 2,5% в місяць з розрахунку 360 днів у році.

Наданими АТ КБ «Приватбанк» довідками підтверджується видача позивачем відповідачу кредитної картки з терміном дії до 06/16 та встановлення кредитного ліміту у максимальному розмірі - 8000,00 грн.

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями ч. 1 ст. 628, ст. 629 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Сторони мають виконувати зобов`язання належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно до ст. 598 ч.1 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як зазначено у ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідач не заперечує факт укладення договору, користування кредитною карткою, а також того, що своїх зобов`язань за договором належним чином не виконує, не здійснює погашення кредиту та не сплачує проценти за його користування у встановленому договором порядку.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором станом на 05.02.2018 утворилась заборгованість по кредиту в сумі 6395,51 грн. та по процентам за користування кредитом.

Наявність заборгованості по кредиту в сумі 6395,51 грн. підтверджена випискою по картковому рахунку ОСОБА_1 , наданим позивачем розрахунком, тому, вимоги позивача про стягнення заборгованості по кредиту в сумі 6395,51 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо заборгованості за процентами за користування кредитом суд зазначає наступне.

З розрахунку заборгованості за договором №б/н від 23.02.2009 року станом на 05.02.2018 року, в частині нарахування процентів вбачається, що проценти за користування кредитом відповідачу нараховувалися з часу укладення договору по 05.02.2018 року виходячи з процентної ставки з 23.02.2009 р. - 30,00% річних, з 01.09.2014 року - 34,80% річних, з 01.04.2014 року - 43,20% річних, та становлять 109636,00грн.

За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий на строк до червня 2016 року включно.

Відтак, у межах строку кредитування до 30.06.2016 року включно відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами до 25 числа кожного місяця. Починаючи з 01.07.2016 року, відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12.

Таким чином, вимоги банку про стягнення процентів за користування кредитом, нарахованих після червня 2016 року (закінчення строку кредитування), не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що позичальником була погоджена базова процентна ставка за користування кредитом у розмірі 2,5% в місяць на залишок заборгованості з розрахунку 360 днів у році, тобто 30% річних.

Відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною.

Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно із частиною третьою цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У частині четвертій указаної статті передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

У разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Таку правову позицію викладено Верховним Судом України в постанові від 17 жовтня 2017 року у справі за № 6-1374цс17.

Матеріали справи не містять даних щодо повідомлення позивачем ОСОБА_1 про зміну процентної ставки відповідно до процедури, встановленої законом.

Тому, суд вважає, що підвищення процентної ставки порівняно з погодженою сторонами - 30%, є неправомірним та слід застосувати процентну ставку - 30% річних.

Вирішуючи питання щодо застосування строку позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у заяві, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у заінтересованої особи права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Застосування строку позовної давності по платіжним картам роз`яснено Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року, справа №6-14цс14, де зазначено, що відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою, кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі впливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України).

Визначаючи початок перебігу строку позовної давності щодо вимог про стягнення процентів, суд виходить з того, що оскільки, з позовом про повернення кредиту в повному обсязі банк звернувся 16 квітня 2018 року, тому, стягнення заборгованості за процентами можливе щодо процентів, право вимоги за якими виникло у березні 2015 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності.

Отже, стягненню підлягає заборгованість по процентах за користування кредитом, нарахованих за період з березня 2015 року по червень 2016 року включно.

Таким чином, сума процентів за користування кредитом, яка підлягає стягненню з відповідача, нарахованих за процентною ставкою 30% річних за період з березня 2015 року по червень 2016 року включно в межах строку позовної давності становить: 6395,51 грн. х 30 % : 360 днів х 488 дні = 2600,84 грн.

За викладених обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 258, 259, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 23 лютого 2009 року задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (місцезнаходження: м.Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) заборгованість в розмірі 8996 (вісім тисяч дев`ятсот дев`яносто шість) грн. 35 коп., з яких 6395 (шість тисяч триста дев`яносто п`ять) грн. 51 коп. заборгованість за кредитом та 2600 (дві тисячі шістсот) грн. 84 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (місцезнаходження: м.Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) суму сплаченого судового збору в розмірі 144 (сто сорок чотири) грн. 48 коп.

Рішення може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду через Новогродівський міський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.В. Любчик