ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року м.Суми

Справа №592/12487/21

Номер провадження 22-ц/816/1802/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Ткачук С. С.

заявник ОСОБА_1 ,

розглянув у приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку письмового позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 жовтня 2021 року, постановлену у складі судді Шияновської Т.В., у приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми,

В С Т А Н О В И В:

01 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління ДФС у Сумській області про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Сумській області компенсацію за моральну шкоду, завдану незаконними діями щодо незаконного притягнення до дисциплінарної відповідальності у сумі 453000 грн.

Одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в сумі 453000 грн, які знаходяться на рахунках ГУ ДФС у Сумській області код 39456414.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що невжиття ефективних заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконанням рішення суду в частині стягнення грошових коштів.

Вказує, що ризики утруднення чи неможливості виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову обґрунтовується наступним: ГУ ДФС у Сумській області перебуває у стані припинення; розпорядженням КМУ від 21 липня 2021 року №816-р «Про проведення аудиту матеріально-технічних ресурсів, озброєння та спеціальних засобів Державної фіскальної служби» встановлено строк проведення аудиту ДФС України до 25 серпня 2021 року; 02 серпня під час бесіди з діючим співробітником ГУ ДФС у Сумській області останній повідомив, що остаточна ліквідація ГУ ДФС у Сумській області запланована на 25 серпня 2021 року, оскільки всі без виключення співробітники повідомлені про наступне звільнення 25 серпня 2021 року.

Ковпаківський районний суд м. Суми ухвалою від 04 жовтня 2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернув заявнику.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що заява про забезпечення позову відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, а висновок суду про те, що заява не містить належного обґрунтування необхідності забезпечення позову є необґрунтованим та немотивованим.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про повернення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 подана заява без додержання вимог ст. 151 ЦПК України, а саме: не містить належного обґрунтування того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у справі; наведені заявником ризики невиконання чи утруднення виконання можливого рішення не підтверджуються відповідними доказами; не зазначено інших відомостей, потрібних для забезпечення позову, зокрема, щодо можливості порушення прав та інтересів інших осіб в разі застосування ініційованого заявником заходу забезпечення позову.

Проте, колегія суддів не може погодитись з висновком суду про наявність підстав для повернення заяви про забезпечення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Зміст і форма заяви про забезпечення позову, а також інші вимоги до неї визначені статтею 151 ЦПК України.

Так, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Із змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що вона містить достатню інформацію щодо предмета забезпечення позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову та відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України.

Відтак, колегія суддів вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції про повернення заяви про забезпечення позову з підстав того, що у вказаній заяві не наведено обґрунтування в необхідності забезпечити позов шляхом накладення арешту на грошові кошти ГУ ДФС у Сумській області. Вказана заява про забезпечення позову підлягала вирішенню по суті без застосування наслідків, передбачених ч. 9 ст. 153 ЦПК України, оскільки заява містить мотиви та обґрунтування викладені на розсуд заявника, і оцінка їх судом повинна відбуватися при розгляді заяви по суті, а не на стадії прийняття заяви до провадження.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції - ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Тому пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється право на суд, яке включає не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення спору судом.

Крім того, при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції.

Суд першої інстанції наведеного не врахував та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Отже, оскаржувану ухвалу не можна визнати законною, у зв`язку із чим вона підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України з направленням матеріалів справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 6; 379 ч. 1 п. 4, 381-382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 жовтня 2021 року в даній справі скасувати, а матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову, направити для продовження розгляду до Ковпаківського районного суду м. Суми.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.А. Левченко

Судді О.І. Собина

С.С.Ткачук