печерський районний суд міста києва
22 листопада 2021 року Печерський районний суд м. Києва
в складі: головуючого судді - Остапчук Т.В.
при секретарі судових засідань Шевченко Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини
В листопаді 2020р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання сина.В обґрунтування заявлених вимог вказувала, що вона та відповідач від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сторони проживають окремо. Дитина, за згодою обох батьків з часу припинення фактичних шлюбних відносин залишилась проживати з нею. Так як між ними виникають постійні непорозуміння щодо належного виховання та догляду за сином, вважає, що слід визначити місце проживання з нею. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримала з викладених в ній підстав та просила задовольнити. В подальшому просила розглядати в відсутність.
Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив не надав, про час розгляду справи повідомлявля за місцем реєстрації.
Згідно з частиною першою статті 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною четвертою вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Третя особа, не направила для участі у справі своїх представників, просила розглядати в їх відсутність, надала висновок та акт обстеження житлово-побутових умов.
Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 30.11.2020р. відкрито провадження за позовом в порядку загального.
Суд, дослідивши надані докази, приходить до слідуючого.
Встановлено , що сторони від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 26.02.2018р. шлюб між сторонами розірвано.

Після припинення фактичних шлюбних відносин між позивачем та відповідачем, дитина залишилася проживати разом з матір`ю.

З матеріалів справи вбачається, що між ними існують непорозуміння щодо місця проживання дітей.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно із ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Ч. 2. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Ч. 3. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Частиною 1 ст. 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

При вирішенні спору між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, необхідно виходити з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, ухвалене рішення повинно відповідати інтересам неповнолітніх. При цьому, повинно бути ураховано, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права від протиправних дій, невизнання або їх оспорювання.

Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язком батьків утримувати дитину.

Відповідно до ст. 18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є: 1) встановлення правовідношення; 2) примусове виконання добровільно не виконаного обов`язку; 3) припинення правовідношення, а також його анулювання; 4) припинення дій, які порушують сімейні права; 5) відновлення правовідношення, яке існувало до порушення права; 6) відшкодування матеріальної та моральної шкоди, якщо це передбачено цим Кодексом або договором; 7) зміна правовідношення; 8) визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до висновку №105/01-1074/В-140 від 18.06.2021р. органу опіки та піклування Печерської районної в місті Києві державній адміністрації вважають за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з її матір`ю ОСОБА_1 .

Таким чином, оскільки самі по собі вимоги позивача про визначення місця проживання сина разом з нею ґрунтуються на положеннях закону, належні правові підстави для задоволення позову та визначення місця проживання дитини з матір`ю.

При таких обставинах позов підлягає задоволенню.

Відповідно з вимогами ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 840 грн.

Керуючись ст.. 141-161 СК України, ст.ст. 12,13,76,77,79, 81,263,264,280 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини задовольнити.

Визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір"ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту . Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. В такому випадку рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи Київського апеляційного суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

позивач: ОСОБА_1 : місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_2

відповідач : ОСОБА_2 : АДРЕСА_3

третя особа: Служба у справах дітей Печерської районної в місті Києві державної адміністрації: 01010, м. Київ, вул.. М.Омельяновича - Павленка, 15

Дата складання повного тексту рішення 26.11.2021р.

Суддя Остапчук Т.В.