Справа № 161/9984/21 Головуючий у 1 інстанції: Черняк В. В.
Провадження № 22-ц/802/1468/21 Категорія: 70 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Карпук А.К., Федонюк С.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 жовтня 2021 року та додаткове рішення цього ж суду від 20 жовтня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

В обґрунтування вимог вказує, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.11.2019 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. За час шлюбу у подружжя народилось двоє спільних дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Луцького міськрайонного суду від 14 грудня 2020 року (у справі про заміну способу стягнення аліментів) ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття.

У зв`язку з хворобою старшої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вона потребує постійного лікування у зв`язку з чим позивач витрачає значні кошти. Відповідно до виписок лікаря офтальмолога дитині було поставлено діагноз: міопія слабкого ступеню правого ока; міопія середнього ступеня лівого ока; складний міопічний астигматизм обох очей; периферична дегенерація сітківки правого ока.

Для здійснення належного лікування ОСОБА_1 одноосібно було витрачено кошти у загальному розмірі 13151 грн., що підтверджується відповідними платіжними документами. Зважаючи на те, що відповідач у добровільному порядку не бажає оплачувати додаткові витрати на утримання дитини, позивач просить суд стягнути з нього 6575,50 грн. (50% від понесених нею грошових виплат на лікування доньки), а також судові витрати у справі.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 жовтня 2021 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 6575, 50 гривень.

Вирішено питання судових витрат.

Додатковим рішенням суду від 20 жовтня 2021 року стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2000 гривень судових витрат з надання професійної правничої допомоги.

В апеляційній скарзі представник відповідача посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішенням, яким в задоволені позову ОСОБА_1 відмовити, додаткове рішення цього ж суду скасувати.

Відповідно до вимог ч. 13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Луцького міськрайонного суду від 11 листопада 2019 року було розірвано (а.с.6). Від даного шлюбу мають двох спільних дітей - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7, 8). На даний час діти проживають разом із матір`ю.

Відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду від 14 грудня 2020 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ухвалено стягувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття (а.с. 11-13).

На час ухвалення рішення судом першої інстанції у справі дочка ОСОБА_7 є неповнолітньою.

За твердженнями позивача після розірвання шлюбу діти, зокрема ОСОБА_7 постійно проживає разом із нею, відповідач сплачує аліменти на їх утримання.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в результаті огляду дитячого лікаря офтальмолога ОСОБА_10 встановлено наступний діагноз: складний міопічний астигматизм обох очей, периферична дегенерація сітківки правого ока (виписки лікаря від 06.07.2019 року та 15.08.2019 року, а.с.14-15); міопія слабкого ступеню обох очей, складний міопічний астигматизм обох очей, периферична дегенерація сітківки правого ока (виписка лікаря від 13.02.2020 року, 06.03.2020 року, 28.08.2020 року, 12.02.2021 року а.с.16-19).

13.02.2020 року та 12.02.2021 року дитині було виписано рецепт на контактні лінзи (а.с. 24, 25).

Відповідно до квитанцій магазину «Віденська оптика» від 13.02.2020 року, 23.01.2020 року, 06.10.2020 року, 06.03.2020 року, 16.02.2021 року, 08.12.2021 року, 19.05.2021 року та фіскального чеку від 16.02.2021 року (а.с.20-23), згідно рецепту лікаря для ОСОБА_6 не одноразово було придбано окуляри (лінзи та оправи), контактні лінзи, розчини та краплі для очей на загальну суму 12651 грн., крім того сплачено 500 грн. на діагностику (згідно фіскального чеку від 12.02.2021 року, а.с.23).

Таким чином, документально підтвердженні витрати на лікування дитини склали 13 151 грн.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідноз частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Відповідно до частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Аналіз указаних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Ураховуючи наведене, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд першої інстанції з врахуванням поданих позивачем доказів та на підставі встановлених обставин правомірно стягнув з відповідача на користь позивача половину суми, яку ОСОБА_1 витратила на лікування доньки, вважаючи вказані обставини особливими.

Відповідач повинен був знати про вказані проблеми зі здоров`ям доньки та мав реальні можливості сприяти її лікуванню у спосіб узгоджений із матір`ю дитини, маючи з нею однакові права та обов`язки по відношенню до спільної дитини.

Відповідачем не було подано суду будь-якого іншого доказу на підтвердження його заперечень або спростування доводів позивача, щодо витрат на лікування дочки.

Положеннями СК України закріплено рівність прав та обов`язків матері та батька щодо їхньої спільної дитини.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що рішення суду першої інстанції, ухвалене без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанцій по суті вирішення спору. Судом правильно застосовано норми матеріального права, дотримано норми процесуального права, зроблено обґрунтовані висновки на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами (стаття 89 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги про підставність позовних вимог є власним тлумаченням встановлених обставин справи, були предметом дослідження суду першої інстанції і їм суд в сукупності з іншими доказами по справі дав правильну юридичну оцінку.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухваленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування.

Додатковим рішенням суду від 20 жовтня 2021 року стягнуто з відповідача на користь позивача 2000 гривень судових витрат з надання професійної правничої допомоги.

Не погоджуючись з додатковим рішення суду першої інстанції представник відповідача просить його скасувати та відмовити у задоволені заяви представника позивача про стягнення судових витрат на правничу допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 жовтня 2021 року позов в даній справі задоволено. До закінчення судових дебатів представником позивача було подано до суду заяву про намір стягнення судових витрат на правничу допомогу. 07 жовтня 2021 року представником позивача було подано до суду докази щодо розміру судових витрат позивача на правничу допомогу в розмірі 2000 гривень, які були документально підтвердженні.

Задовольняючи заяву представника позивача про стягнення судових витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції правильно вважав такі вимоги обґрунтованими, з врахуванням обсягу робіт і часу витраченого на підготовку процесуальних документів, співмірністю з складністю справи та за відсутності доведеності відповідачем їх неспівмірності.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять підстав для скасування судового рішення та додаткового судового рішення.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у даній справі є 01 грудня 2021 року, тобто дата складення повного судового рішення.

Керуючись статтями 367-369, 375, 381-384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 жовтня 2021 року та додаткове рішення цього ж суду від 20 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий-суддя:

Судді: