Дата документу 30.11.2021 Справа № 554/6513/21
Провадження № 2/554/2540/2021
30.11.2021 року м. Полтава
Октябрський районний суд м. Полтави у складі:
головуючого судді - Материнко М.О.,
за участю секретаря судового засідання Тімофєєвої Я.Е.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах доньки ОСОБА_6 , третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням
У липні 2021 року позивачка звернувся до суду із вищезазначеним позовом, відповідно до якого прохала суд визнати відповідачів, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах доньки ОСОБА_6 , такими, що втратили право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що вона є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . За даною адресою, окрім неї, зареєстровані: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах доньки ОСОБА_6 .
Відповідачі були зареєстровані у вказаній квартирі на їх прохання тимчасово, особистих речей у квартирі немає та ніколи не було.
Позивач вказує, що відповідачі не є членами сім`ї позивача, за місцем реєстрації не проживають та створюють перешкоди у користуванні, володінні та розпорядженні власністю.
Ухвалою суду від 16.07.2021 р. відкрито спрощене позовне провадження по справі.
Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримали.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими судом про дату, час і місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомляли, відзив на позов, а також будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду від останніх не надходило.
Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві подав заяву про розгляд справи без їх участі, при вирішенні справи покладаються на розсуд суду.
За таких обставин, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення у справі.
Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази в їх сукупності, судом установлено наступне.
Судом встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до довідки КП «ЖЕО №2» вбачається, що крім позивача ОСОБА_1 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 також зареєстровані - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах доньки ОСОБА_6 .
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі не проживали у вказаній квартирі, не користувалися даним житлом, оскільки квартира не придатна до житла. Участі у витратах по утриманню брали.
Відповідно до ст.47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім`ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили право користування ним (ст. 72 ЖК УРСР,ст. 405 ЦК України).
Житло - одна з основних матеріальних умов життя людини. Відповідно ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інші приміщення, які призначені та придатні для постійного проживання в них.
Право власності на житло охоплює правомочності із володіння, користування та розпорядження ним як об`єктом права власності. Ці правомочності можуть належати тільки власнику житла та іншим особам, зокрема, які проживають разом із ним, у тому числі на праві спільної власності.
Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд.
Згідно зіст.319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно, вселення членів сім`ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності, є результатом реалізації права власника, й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право.
Відповідно до ч.1ст.156 ЖК України, з урахуванням положень ч.ч.1,2ст.405 ЦК України,члени сім`ї власника житла,які проживають разом з ним у будинку (квартирі),що йому належить,користуються жилим приміщенням в обсязі,визначеному відповідно до угоди з власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Зібраними у справі доказами підтверджено, що відповідачі не є членом сім`ї власника житла, не проживає в ньому більше шести місяців, будь яких дій по утриманню будинку не здійснювали.
За таких обставин, суд вважає, що права позивача, як власника вказаного нерухомого майна, є порушеними наявною реєстрацію відповідача у вказаному будинку, у зв`язку з чим підлягають захисту у спосіб зазначений позивачем.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 15, 16, 29, 317, 319, 321, 391, ч. 2 ст. 405, ЦК України, ст. 150, ЖК УРСР, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 2-5, 10, 76-89, 95, 141, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,-
Позов задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 такими, що втратили право користуватися житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_2 .
Сторони у справі:
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .
Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради, адреса: м. Полтава, вул. Івана Мазепи, 30.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду як суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом,що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а учасником справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, зазначених вище, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено та проголошено 03.12.2021 року.

Суддя М.О. Материнко