УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2021 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Калмикової Ю.О.,

за участю секретаря Кравченко О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лисичанська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних та моральних збитків,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Лисичанського міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних та моральних збитків. Позов заявлено з підстав протиправних дій відповідача. Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача матеріальні та моральні збитки у розмірі 319668,51 грн..

До Лисичанського міського суду позивачем ОСОБА_1 подано заяву про відвід судді, яку він підтримав в судовому засіданні та в якій зазначено, що він вважає, що суддя Калмикова Ю.О. не може брати участь в розгляді справи та підлягає відводу, оскільки вона не відкрила цю справу за кримінальним порушенням, скоєним ОСОБА_2 , за ознаками злочину за ст. 384 КК України (введення в оману суду або іншого уповноваженого органу), але, намагаючись приховати злочин проти правосуддя, відкрила справу лише за його вимогою відшкодування моральних та матеріальних збитків і ці діяння свідчать про наступне.

По-перше, нездатність судді ОСОБА_3 логічно мислити, бо матеріальний позов до ОСОБА_2 є наслідком вчиненого ним злочину за ознаками ст. 384 КК України, який підлягає кримінальному покаранню, про що вказано в позовній заяві.

По-друге, професійна непридатність судді Калмикової Ю.О., яка вперто «не бачить» скоєного ОСОБА_2 злочину за ознаками ст. 384 КК України і всіма силами намагається перевести цей злочин до цивільної сфери, зробивши наголос на його позовній вимозі компенсації матеріальних та моральних збитків, що дозволяє без наявності розгляду злочину, скоєного ОСОБА_2 за ознаками ст.. 384 КК України, не визнати тих збитків.

По-третє, вищенаведене дозволяє бачити в діях ОСОБА_3 корупційну складову та злочин за ознаками ст. 367 КК України, якщо ще й завважати на неодноразовий розгляд нею тих справ, де представником позивача виступав саме ОСОБА_2 .

Розглянувши заяву позивача про відвід судді Калмикової Ю.О., суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками процесу.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 ЦПК України, відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЦПК України відвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Заява про відвід судді подана в строки, передбачені ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

З поданої заяви про відвід судді Калмикової Ю.О. жодної підстави, передбаченої у статтях 36, 37 і 38 ЦПК України, судом не вбачається. Окрім того, позивач, заявляючи відвід судді, посилається на ст.ст. 20-22 ЦПК України, які не регламентують питання відводу судді (ст. 20 ЦПК України розгляд кількох пов`язаних між собою вимог, ст. 21 ЦПК України право сторін на передачу спору на розгляд іншого суду, ст. 22 ЦПК України право сторін на передачу спору на розгляд іноземного суду).

Щодо твердження позивача про те, що суддя не відкрила цивільну справу за кримінальним порушенням, скоєним ОСОБА_2 , за ознаками злочину за ст. 384 КК України (введення в оману суду або іншого уповноваженого органу), але, намагаючись приховати злочин проти правосуддя, відкрила справу лише за його вимогою відшкодування моральних та матеріальних збитків та суддя ОСОБА_3 вперто «не бачить» скоєного ОСОБА_2 злочину за ознаками ст. 384 КК України і всіма силами намагається перевести цей злочин до цивільної сфери, зробивши наголос на його позовній вимозі компенсації матеріальних та моральних збитків, що дозволяє без наявності розгляду злочину, скоєного ОСОБА_2 за ознаками ст. 384 КК України, не визнати тих збитків, слід зазначити наступне.

ОСОБА_1 звернувся до Лисичанського міського суду Луганської області з цивільним позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних та моральних збитків. Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача матеріальні та моральні збитки у розмірі 319668,51 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 ЦПК України, не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

На підставі викладеного, вбачається, що позивач ОСОБА_1 звернувся до Лисичанського міського суду з цивільним позовом, який підлягає розгляду саме в порядку цивільного судочинства, у зв`язку з чим 3 серпня 2021 року було прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних та моральних збитків та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальним рішенням судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

В частині тверджень позивача щодо не відкриття цивільної справи за кримінальним порушенням, скоєним ОСОБА_2 , за ознаками злочину за ст. 384 КК України, то відповідно до ч. 1 ст. 20 ЦПК України, не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Водночас, відповідно до ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Отже, суд не є компетентним органом, що порушує кримінальні справи.

Щодо тверджень позивача ОСОБА_1 , що вищенаведене дозволяє бачити в діях ОСОБА_3 корупційну складову та злочин за ознаками ст. 367 КК України, якщо ще й завважати на неодноразовий розгляд нею тих справ, де представником позивача виступав саме ОСОБА_2 , є суб`єктивною думкою позивача, що не відповідає дійсності.

Слід зауважити, що відповідно до ч. 1 ст. 214 ЦПК України при одноособовому розгляді справи суддя, який розглядає справу, є головуючим у судовому засіданні. Відповідно до ч. 2 ст. 214 ЦПК України, головуючий відповідно до завдання цивільного судочинства керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності і порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками судового процесу їх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальним рішенням судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Даний відвід суд вважає безпідставно заявленим та спрямованим на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи та розцінює даний відвід як зловживання процесуальними правами.

Підстави для відводу, викладені позивачем у судовому засіданні, є суто суб`єктивними, надуманими, необґрунтованими у повному обсязі, є його суб`єктивною думкою та тиском на суд.

На підставі викладеного суд доходить висновку, що у своїй заяві позивач ОСОБА_1 не навів аргументованих доводів, які могли б викликати сумніви в об`єктивності і неупередженості судді при розгляді даної цивільної справи, а даний відвід є необґрунтованим.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі.

Відповідно до п. 7) ч. 1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власно ініціативи зупинити провадження у справі у випадку надходження заяви про відвід.

Відповідно до п. 11) ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняться у випадках, встановлених п. 7) ч. 1 ст. 252 ЦПК України до вирішення питання про відвід.

За таких обставин, суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу та вирішує питання про зупинення провадження у справі до вирішення питання про відвід.

Керуючись ст.ст. 39, 40, 214, 230, 252, 253, 258-261 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді Калмикової Ю.О. визнати необґрунтованою.

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних та моральних збитків, зупинити до вирішення питання про відвід.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. О. Калмикова