АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2021 року м. Чернівці

справа № 719/217/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Кулянди М.І., Половінкіної Н.Ю.

секретар Петранюк Ю.Т.

позивач Приватне акціонерне товариство «Укргідроенерго»

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які діють від свого імені та як законні представники малолітньої дитини ОСОБА_3 ,

апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , на рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області від 10 вересня 2021 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Цицак В.Л.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В червні 2021 року Приватне акціонерне товариство «Укргідроенерго» (далі ПрАТ «Укргідроенерго») звернулося до суду з позовом.

Позивач просив виселити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 .

Посилався на те, що 17 серпня 2015 року був укладений договір найму житла, сторонами якого є ПрАТ «Укргідроенерго» та відповідач ОСОБА_1 . Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_1 , як працівнику позивача, було надано у найм квартиру АДРЕСА_1 , яка є власністю ПрАТ «Укргідроенерго», на строк 10 років. Також вказаним договором встановлена умова про те, що договір найму припиняє свою дію в день припинення трудових правовідносин, якщо інше не передбачено умовами колективного договору.

26 червня 2018 року ОСОБА_1 звільнений з роботи за власним бажанням, однак звільнити вказане вище житлове приміщення відмовився та надалі разом з членами його сім`ї проживає у спірній квартирі.

Разом із ОСОБА_1 в квартирі проживають його дружина ОСОБА_2 та донька ОСОБА_3 , що створює перешкоди позивачу у володінні та розпорядженні спірною квартирою.

Вважав, що в даному випадку виселення відповідачів з квартири є пропорційним заходом втручання, який здійснюється згідно з законом для захисту права власності позивача, та таким, що викликаний обставинами, які мають істотне значення.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Новодністровського міського суду Чернівецької області від 10 вересня 2021 року позов задоволено.

Виселено ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житла.

Суд виходив з того, що 26 червня 2018 року припинив свою дію договір найму житла від 17 серпня 2015 року, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Укргідроенерго».

Припинення дії договору найму від 17 серпня 2015 року припинило одночасно сервітут як для основного наймача, так і для членів його сім`ї, права на користування чужою річчю у яких є похідним від права ОСОБА_1 .

Між сторонами існували договірні відносини, а саме відносини договору найму, а тому позивач має право звертатись до суду для захисту своїх порушених прав не на підставі норм ЖК України, а на підставі норм ЦК України, зокрема, статті 826 ЦК України.

Положення статті 109 ЖК України застосовується до випадків набуття права власності на житло, а не права договірної оренди.

Припинення договору найму було ініційовано самим відповідачем, який міг і повинен був розуміти наслідки свого звільнення з роботи.

Позивач неодноразово звертався до ОСОБА_1 із вимогою про звільнення спірної квартири та про виконання обов`язку повернути орендоване житло. З моменту припинення договору найму до часу звернення товариства із позовом до суду минуло три роки, що було достатнім для вирішення житлових питань відповідачів.

ОСОБА_1 погоджується звільнити спірну квартиру при умові компенсації йому 7 000 доларів США на витрачений ремонт, що є взаємосуперечливим до доводів відповідача стосовно вимог до товариства дотримуватись положень частини 2 статті 109 ЖК України.

Втручання у право відповідачів на житло є пропорційним, а також таким, що переслідує легітимну мету, оскільки позивач забезпечує орендованим житлом саме працівників товариства, які потребують поліпшення житлових умов, і ПрАТ «Укргідроенерго» бажає надати у користування спірне майно іншим особам, які перебувають із позивачем у трудових відносинах.

Право відповідачів на житло в контексті практики ЄСПЛ щодо застосування ст. 8 Європейської Конвенції, порушено не буде.

Реєстрація малолітньої дитини була обумовлена строком дії договору оренди і не мала безстрокового характеру. Дана обставина дає право для виселення малолітнього члена сім`ї зі спливом вищевказаного строку, а відтак, і не звужуватиме обсяг існуючих прав дитини.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначав, що судом першої інстанції не враховано те, що відповідач за власний рахунок зробив капітальний ремонт в квартирі позивача, однак ПрАТ «Укргідроенерго» відмовляється відшкодувати його витрати на такий ремонт.

Також судом не враховано той факт, що припинення трудових відносин мало місце у зв`язку з незадовільними умовами праці на підприємстві, невеликою заробітною платою та необхідністю догляду за малолітньою донькою.

Виселення відповідачів разом з малолітньою дитиною без надання іншого житлового приміщення протирічить загальним засадам захисту прав дитини та її батьків.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ПрАТ «Укргідроенерго» подало до суду відзив на апеляційну скаргу.

Позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Посилається на те, що рішення є законним та обґрунтованим.

Зазначав, що посилання відповідача на проведення в квартирі капітального ремонту не впливає на його обов`язок повернути житло власнику.

Суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що звільнення відповідача з роботи у ПрАТ «Укргідроенерго» припинило дію договору найму від 17 серпня 2015 року. Наслідки звільнення ОСОБА_1 були йому відомі.

Також правильним є висновок суду про те, що втручання у право відповідачів на житло є пропорційним, а також переслідує легітимну мету.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

6 липня 2011 року ОСОБА_1 було прийнято на посаду верстатника широкого профілю 3 розряду дільниці з експлуатації та ремонту гідромеханічного та допоміжного устаткування електромашинного цеху в філію «Дністровська ГЕС» Відкритого акціонерного товариства «Укргідроенерго», що підтверджується наказом про прийняття на роботу від 5 липня 2011 року, №155/к (а.с. 40 т.1).

Квартира АДРЕСА_1 , належить ПАТ «Укргідроенерго», що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 27-28, 32-38 т.1).

11 червня 2015 року ОСОБА_1 , як працівник, який працює в структурному підрозділі позивача, звернувся із заявою про надання йому квартири АДРЕСА_1 , на умовах договору найму житла, строком на 10 років (а.с. 53 т.1).

Згідно з протоколом №5 засідання комісії з розпорядження майном філії «Дирекція з будівництва Дністровської ГАЕС» ПАТ «Укргідроенерго» від 17 липня 2015 року прийнято рішення передати в найм квартири (шляхом укладення договорів найму житла) працівникам філії, зокрема квартиру АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 (а.с. 54-61 т.1).

17 серпня 2015 року ПАТ «Укргідроенерго» та ОСОБА_1 уклали договір найму житла працівником товариства №100, відповідно до умов якого ОСОБА_1 та членам його сім`ї була надана в найм квартира АДРЕСА_1 , строком на десять років.

У пункті 8.1.12 договору встановлено обов`язок наймача звільнити квартиру, що винаймається, без права отримання іншого житлового приміщення, та повернути наймодавцю майно в разі закінчення строку дії цього договору, його розірвання або припинення цього договору.

Згідно з пунктами 11.1, 11.2 договору встановлено, що договір може бути розірваний достроково в порядку та на умовах, що визначені в статті 825 ЦК України. В разі припинення трудових відносин наймача із наймодавцем договір найму припиняє свою дію в день припинення трудових правовідносин, якщо інше не передбачено умовами колективного договору. Припинення дії договору здійснюється автоматично і не потребує додаткового погодження (21-24 т.1).

Пунктом 2.1.4 Положення про порядок закріплення в товаристві кваліфікованих кадрів електроенергетичної галузі та забезпечення їх високопродуктивної праці шляхом забезпечення житлом (додаток №6/5 до Колективного договору) передбачено, що договір найму житла автоматично достроково припиняється в разі припинення трудових відносин працівника (наймача) з Товариством, окрім випадків припинення трудових відносин в зв`язку із виходом на пенсію, а також з підстав, визначених пунктами 1 і 10 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України. Автоматичне дострокове припинення договору найму житла, визначене даним пунктом, не потребує додаткового оформлення і настає в день відповідного припинення трудових відносин. В інших випадках дострокове припинення найму житла можливе лише за згодою сторін, що оформлена додатковою угодою до договору найму житла (а.с. 49-52 т.1).

21 червня 2018 року ОСОБА_1 подав заяву про звільнення з роботи за власним бажанням, у зв`язку із чим 26 червня 2018 року був звільнений з роботи, що підтверджується наказом про припинення трудового договору від 26 червня 2018 року №167/к та особовою карткою працівника за типовою формою №П-2 (а.с. 63, 41 т.1).

2 липня 2018 року в.о. директора філії «Дирекція з будівництва Дністровської ГАЕС» ПрАТ «Укргідроенерго», як уповноважений представник ПрАТ «Укргідроенерго», письмово звернувся до наймача ОСОБА_1 з проханням в термін, передбачений договором, звільнити займане житло, що підтверджується листом від 2 липня 2018 року, №11/935 (а.с. 64 т.1).

9 липня 2018 року на адресу філії «Дирекція з будівництва Дністровської ГАЕС» ПрАТ «Укргідроенерго» надійшла письмова відповідь ОСОБА_1 від 6 липня 2018 року, згідно якої останній повідомив, що квартира буде звільнена ним та членами його сім`ї лише після компенсації витрат, понесених на ремонт квартири (а.с. 65 т.1).

23 липня 2021 року та 16 серпня 2021 року ОСОБА_1 звертався до директора філії «Дирекції з будівництва Дністровської ГАЕС» із пропозиціями відшкодувати йому витрачені кошти на ремонт спірної квартири або ж продати об`єкт нерухомості за узгодженою сторонами ціною (а.с. 165-166, 217 т.1).

25 жовтня 2019 року та 15 квітня 2021 року ОСОБА_1 було повторно надіслано листи з повідомленням про розірвання договору найму житла працівником товариства та про повернення квартири, що підтверджується листами №11/1833 від 25 жовтня 2019 року та № 11/599 від 15 квітня 2021 року, описом вкладення до цінного листа, копією службового чеку AT «Укрпошта», рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 66-68 т.1). Проте, на вищевказані листи позивач відповідь не отримав.

Як вбачається із відповідей виконавчого комітету Новодністровської міської ради №2316 від 5 грудня 2019 року, № 1404-1406 від 6 липня 2021 року (а.с. 62, 134-141 т.1), довідки начальника дільниці з обслуговування багатоквартирного житлового будинку від 22 червня 2021 року (а.с. 69 т.1), свідоцтв про шлюб від 26 травня 2007 року та про народження від 31 липня 2012 року (а.с. 122-123 т.1), з 28 вересня 2015 року по сьогоднішній день разом із ОСОБА_1 в квартирі зареєстровані та фактично проживають члени його сім`ї, а саме - дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На даний час ОСОБА_1 та ОСОБА_2 іншого житла у власності не мають, що підтверджується Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 21 липня 2021 року (а.с. 163-164 т.1).

31 травня 2017 року Публічне акціонерне товариство «Укргідроенерго» змінило найменування на Приватне акціонерне товариство «Укргідроенерго», що підтверджується наказом Міненерговугілля від 31 травня 2017 року, №363, статутом ПрАТ «Укргідроенерго» (нова редакція), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України 24 лютого 2021року, № 235, випискою від 1 червня 2017 року, витягом від 14 серпня 2020 року з ЄДРПОУ (а.с. 73-90, 109-118 т.1). Згідно пункту 1 Статуту ПрАТ «Укргідроенерго» Публічне акціонерне товариство «Укргідроенерго» було новим найменуванням Відкритого акціонерного товариства «Укргідроенерго».

Філія «Дирекція з будівництва Дністровської ГАЕС» ПрАТ «Укргідроенерго» та філія «Дністровська ГЕС» ПрАТ «Укргідроенерго» є відокремленими структурними підрозділами ПрАТ «Укргідроенерго» без права юридичної особи, що закріплено в Положенні про філію, затвердженому наказом ПрАТ «Укргідроенерго» від 15 грудня 2017 року № 322-н та від 9 червня 2017 року, № 147-н (а.с. 91-106).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України визначено питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для виселення відповідачів з квартири, яка належить позивачу на праві власності.

Так, частиною 1 статті 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з частиною 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з частинами 1, 2 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з частиною 1 статті 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Відповідно до частини 1 статті 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Згідно з пунктом 4 частини 1 стаття 406 ЦК України сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту.

Відповідно до частини 1 статті 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Частиною 1 статті 810 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Згідно з статтею 826 ЦК України у разі розірвання договору найму житла наймач та інші особи, які проживали у помешканні, підлягають виселенню з житла на підставі рішення суду, без надання їм іншого житла.

Відповідно до частини 1 статті 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом.

Судом першої інстанції зроблено правильний висновок про те, що внаслідок звільнення ОСОБА_1 26 червня 2018 року, припинив свою дію договір найму житла працівником товариства від 17 серпня 2015 року, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Укргідроенерго». Припинення дії договору найму припинило сервітут як для основного наймача, так і для членів його сім`ї, права на користування чужою річчю у яких є похідним від права ОСОБА_1 .

Обраний позивачем спосіб захисту відповідає характеру порушеного права і є підставою для застосування статей 391, 826 ЦК України, за якою власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Помилковим є аргумент апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував посилання відповідача на те, що він за власний рахунок зробив капітальний ремонт в квартирі позивача, а також мотиви ОСОБА_1 на припинення трудових відносин з відповідачем.

З огляду на предмет позову у справі, обставини на які посилається позивач, не мають правого значення для вирішення даного спору.

Оцінюючи пропорційність втручання у право на житло слід відзначити наступне.

Набуваючи право тимчасового користування спірною квартирою за договором найму відповідач, як користувач відповідно до укладеного договору та статті 785 ЦК України, прийняв на себе обов`язок повернути нерухоме майно у випадку припинення дії договору внаслідок припинення трудових відносин сторін. Такий обов`язок у відповідача виник на підставі пунктів 8.1.12, 11.1, 11.2 договору найму.

Апеляційний суд вважає втручання у право відповідачів на житло є пропорційним, оскільки виселення ґрунтується на наведених нормах закону і укладеного сторонами договору, є проявом принципу свободи договору, не суперечить цілям, визначеним у частині другій статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є передбачуваним для відповідача, та є необхідним у демократичному суспільстві.

Такий висновок узгоджується з правовим висновком, який Верховний Суд виклав у постанові від 6 жовтня 2021 року у справі №487/7049/18.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , залишити без задоволення.

Рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області від 10 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 26 листопада 2021 року.

Головуючий О.О. Одинак

Судді М.І. Кулянда

Н.Ю. Половінкіна