КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 листопада 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Сліпченка О.І. (суддя-доповідач), Гаращенка Д.Р., Сушко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Боярка-Водоканал» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 травня 2021 року у справі за позовом Комунального підприємства «Боярка-Водоканал» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завдану підприємству,-

ВСТАНОВИВ:

В червні 2020 року КП «Боярка-Водоканал» звернулось з вищевказаним позовом, який обґрунтовано тим, що розпорядженням від 18 квітня 2016 року на посаду в.о. директора було призначено ОСОБА_1 .

У період перебування Відповідача на посаді в.о. директора підприємства, між Відповідачем та провідним юрисконсультом ОСОБА_2. склалися неприязні відносини, наслідком яких стало застосування до ОСОБА_2 заходів дисциплінарного впливу у вигляді доган та подальше її звільнення на підставі п.3 ч. 1 ст.401 КЗпП України.

ОСОБА_2 подала позов до КП «Боярка - Водоканал» щодо відшкодування моральної шкоди, пов`язаної з моральними стражданнями пов`язаними із звільненням.

Рішенням суду стягнуто з КП «Боярка - Водоканал» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 30 000 грн. та судові витрати у розмірі 704,80 гри.

31 липня 2019 року підприємство виплатило кошти в сумі 30 000 грн. та 06 серпня 2019 року повернуло судовий збір в розмірі 704,80 грн.

ОСОБА_1 на посаді в.о. директора не працює, але, як посадова особа, на підставі п. 6 ст. 134 та ст. 237 КЗпП несе повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству.

Оскільки накази про звільнення підписував Відповідач, позивач вважає, що він несе відповідальність, як керівник підприємства, який приймав таке рішення.

Просив стягнути із ОСОБА_1 виплачені підприємством грошові кошти за рішенням суду в розмірі 30 704,8 грн.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 травня 2021 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішенням КП «Боярка-Водоканал» звернулось з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права.

Вказує, що місцевий суд не врахував того, що вина ОСОБА_1 , щодо завдання моральної шкоди особі, на користь якої було виплачено спірні грошові кошти, встановлена рішенням суду, а тому позовні вимоги є обґрунтованими.

ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу не погоджується із її доводами та вказує, що рішенням суду, на яке посилається позивач, не було встановлено його персональної вини у завданні моральної шкоди ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки ціна позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами;

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів

3) показань свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає в повній мірі.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги, а саме вина ОСОБА_1 у завданні моральної шкоди, яка була відшкодована підприємством, є недоведеними.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що розпорядженням Боярського міського голови №02-15/67 від 18 квітня 2016 року виконуючим обов`язки директора комунального підприємства «Боярка-Водоканал» на період до погодження міською радою кандидатури на посаду директора комунального підприємства «Боярка-Водоканал» був призначений відповідач ОСОБА_1 .

Згідно наказу КП «Боярка-Водоканал» № 41-к від 18 квітня 2016 року ОСОБА_1 приступив до виконання обов`язків директора КП «Боярка-Водоканал» тимчасово з 19 квітня 2016 року.

18 листопада 2016 року за наказом в.о. директора КП «Боярка Водоканал» №162 ОСОБА_2 було звільнено з посади провідного юрисконсульта за п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України.

Розпорядженням Боярського міського голови від 16 грудня 2016 року № 02-15/134 відповідач був звільнений із займаної посади.

Провідний юрисконсульт ОСОБА_2 скориставшись своїм правом передбаченим ст. 232 КЗпП України, оскаржила отримані догани та звільнення (постанова Апеляційного суду Київської області від 06 березня 2018 року справа № 369/10158/16).

ОСОБА_2 подала позов до КП «Боярка - Водоканал» щодо відшкодування моральної шкоди, пов`язаної з моральними стражданнями пов`язаними з винесенням доган та звільненням, застосовуючи ст. 237-1 КЗпП України.

Згідно постанови Київського Апеляційного суду від 10 липня 2019 року по справі №369/4928/18 рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області залишається без змін, а саме: стягнуто з КП «Боярка - Водоканал» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 30 000 грн. та судові витрати у розмірі 704,80 гри.

31 липня 2019 р. підприємство виплатило кошти в сумі 30 000 грн. (враховуючи податки та військовий збір) та 06 серпня 2019 року повернуло судовий збір в розмірі 704,80 грн., про що свідчать довідка та картка рахунку.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 134 КЗпП України службові особи, винні в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації.

Як передбачено ст. 237 КЗпП України суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов`язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Відповідно до статті 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Звертаючись із позовом, КП «Боярка - Водоканал» вказує на те, що моральну шкоду стягнену із підприємства за рішенням суду було вчинено відповідачем, а відтак останній повинен нести відповідальність.

Колегія суддів зауважує, що сам по собі факт, підписання ОСОБА_1 наказу про звільнення ОСОБА_2 з посади провідного юрисконсульта та ухвалення в подальшому судом рішення про поновлення її на роботі, а також ріщення про стягнення на її користь моральної шкоди не є беззаперечним доказом винної поведінки ОСОБА_1 та наявності правових підстав для стягнення з останнього моральної шкоди, яку виплатило підприємство працівникові.

Апеляційний суд вважає, що на відповідача не можуть бути покладені права та обов`язки підприємства, встановлені рішенням суду.

Як вбачається із матеріалів справи та інформації Єдиного державного реєстру судових рішень, представник КП «Боярка - Водоканал» не заявив під час розгляду справи ні в районному ні в апеляційному суді клопотання про залучення до розгляду справи про стягнення із підприємства моральної шкоди ОСОБА_1 .

Колегія суддів зауважує, що позов про стягнення моральної шкоди, було заявлено особою, яка її понесла саме до підприємства, а не відповідача.

Так як, ОСОБА_1 не був залучений до розгляду справи про стягнення моральної, обставини встановлені судовим рішенням в такій справі не є доведеними і не мають для ОСОБА_1 жодного преюдиціального значення, як це помилково вказує позивач.

Суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Апеляційна скарга переповнена оцінкою доказів апелянтом, при цьому не вказується, які з доказів неправомірно були судом першої інстанції не прийняті, чи досліджувались із порушенням установленого законом порядку.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалені судові рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Боярка-Водоканал» залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено «26» листопада 2021 року.

Сліпченко О.І.

Гаращенко Д.Р.

Сушко Л.П.