25.11.2021 Провадження по справі № 2/940/385/21
Справа № 940/769/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 листопада 2021 року Тетіївський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді : Косович Т.П.

при секретарі : Козуб І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тетієві цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

встановив:

ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 10509,93 гривень матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, а також судові витрати по справі.

Позовні вимоги мотивує тим, що 18.08.2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_2 . Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.09.2018 року винним у скоєнні ДТП визнано відповідача ОСОБА_1 . Відповідно рахунку-фактури № від 26.09.2018 року з ремонтно-відновлюваних послуг ТОВ «АРТ ДРАЙВ», вартість відновлюваного ремонту автомобіля Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_1 , склала 47769,11 гривень, з яких ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» якстрахувальник даного автомобіля, відшкодувало 41808,71 гривень за мінусом франшизи.

В свою чергу автомобіль відповідача застрахований в ТДВ «СК «Гардіан» на підставі полісу АМ1103270, яке відшкодувало позивачу понесені майнові витрати в зв`язку з настанням страхового випадку із застрахованим автомобілем Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в розмірі 31298,78 гривень.

Таким чином невідшкодованими залишаються 10509,93 гривень, які відповідач добровільно відшкодувати відмовляється, а тому позивач просить стягнути їх примусово в порядку регресу.

В судове засідання представник позивача ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» не прибув, до суду надіслав клопотання про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, судова повістка повернулася до суду не врученою через відсутність адреса за зареєстрованим місцем проживання, проте останній про час та місце розгляду справи повідомлений через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, а тому суд вважає, що він про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, що дає підстави суду розглядати справу у його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 18.08.2018 року близько 16 години 10 хвилин по вул. Горького в с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області, керуючи автомобілем Volkswagen Touareg, реєстраційний номер НОМЕР_2 , перед початком руху не переконався, що це буде безпечним, не надав переваги в русі, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався праворуч. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.3(б), 10.1 Правил дорожнього руху України.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.09.2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 гривень. Постанова набрала законної сили 14.09.2018 року (а.с. 40-41).

В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_2 ( копія довідки про дорожньо-транспортну пригоду та копія акту огляду колісного транспортного засобу від 18.08.2018 року -а с. 38-39, 42-43).

Відповідно рахунку на оплату № від 26.09.2018 року з ремонтно-відновлюваних послуг ТОВ «АРТ ДРАЙВ», вартість відновлюваного ремонту автомобіля Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_1 , склала 47769,11 гривень (а.с. 44).

ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» якстрахувальник даного транспортного засобу за договором № 0112-0403-0340 добровільного страхування транспортного засобу від 15.02.2018 року (а.с 12-20), на підставі заяви ОСОБА_2 про виплату страхового відшкодування від 24.10.2018 року (а.с. 24), страхового акту № 9398 від 01.11.2018 року, розрахунку суми страхового відшкодування до страхового акту та наказу № 722/2018 від 02.11.2018 року (а.с. 9,10,11), перерахувало ТОВ «АРТ ДРАЙВ» 41808,71 гривень страхового відшкодування за відновлюваний ремонт автомобіля Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_1 , за мінусом франшизи, що підтверджується копією платіжного доручення № 637 від 02.11.2018 року (а.с. 8).

В свою чергу, згідно полісу № АМ1103270, діючого станом на 18.08.2018 року, автомобіль Volkswagen Touareg, реєстраційний номер НОМЕР_2 , застраховано в ТДВ «СК «Гардіан» (а.с. 50), яке 07.06.2019 року за вимогою ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» № 0169 від 05.03.2019 року відшкодувало позивачу понесені майнові витрати в зв`язку з настанням страхового випадку із застрахованим автомобілем Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в розмірі 31298,78 гривень (із застосуванням фізичного зносу, втрати товарної вартості та за вирахуванням франшизи) - а.с. 51-52, 53.

Таким чином різниця для відшкодування заподіяних збитків становить 10509,93 гривень, які відповідач добровільно відшкодувати відмовляється.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено в частині другій статті 16 ЦК України.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору ( ст. 979 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про страхування» страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем.

Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Як передбачено ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Зі змісту наведеної норми права вбачається, що право зворотної вимоги (регресу) - це вимога кредитора до боржника (особи, яка завдала шкоди) про повернення сплаченого за його вини відшкодування потерпілому. За загальним правилом, на боржника за зворотною вимогою покладається обов?язок відшкодувати кредитору сплачений ним третій особі платіж у повному обсязі. Право зворотної вимоги до боржника виникає з моменту відшкодування потерпілому шкоди.

Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 5 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_4 встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Крім того, з боку відповідача не надано до суду жодних пояснень, заперечень та відзиву щодо позовних вимог позивача, а також у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України жодного належного та допустимого доказу в спростування доводів позивача щодо нарахованих сум.

Аналізуючи зібрані по справі та дослідженні в судовому засіданні докази, суд вважає, що правові підстави права позивача щодо вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування ґрунтуються на законі і повністю є вмотивованими та доведеними, а тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 10509,93 гривень заподіяної внаслідок ДТП шкоди в порядку регресу.

Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

При цьому відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як встановлено в судовому засіданні, позивач поніс судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання позовної заяви в сумі 2270 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 586 від 18.06.2021 року (а.с. 7), які суд у відповідності ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача.

Крім того, відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно, кожен є вільним у виборі захисника своїх справ. В офіційному тлумаченні положення ч. 1 ст. 59 Конституції України у Рішенні Конституційного Суду України № 23-рп/2009 від 30.09.2009р. зазначено, що вищевказані положення Конституції України треба розуміти як гарантовану державою можливість будь-якій особі незалежно від характеру її правовідносин з державними органами, органами місцевого самоврядування, об?єднаннями громадян, юридичними і фізичними особами вільно, без неправомірних обмежень отримувати допомогу з юридичних питань в обсязі і формах, як вона того потребує.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. А тому судстягує на користь позивача документально підтверджені понесені ним судові витрати у вигляді витрат на надання професійної правничої допомоги в сумі 3000 гривень (платіжне доручення № 587 від 18.06.2021 року - а.с. 66).

Керуючись ст.ст. 82,137,141,258,259,263-265,268,273,279,354 ЦПК України, ст.ст. 16, 993, 1166, 1191ЦК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт», , юридична адреса: 04214, м. Київ, вул. Північна, 2-А, поточний рахунок НОМЕР_4 в АТ РВС БАНК, МФО 339072, - 10509 (десять тисяч п`ятсот дев`ять) гривень 93 копійки виплаченого страхового відшкодування та 5270 (п`ять тисяч двісті сімдесят) гривень судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Т.П.Косович