КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/1690/2021
справа №359/5502/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Голопапи Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 серпня 2020 року, постановлену під головуванням судді Борця Є.О.

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Відділ державного архітектурно-будівельного контролю Бориспільської міської ради про зобов`язання демонтувати прибудови до будинку,-

встановила:

В липні 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, у якому просить зобов`язати ОСОБА_1 демонтувати самочинну двоповерхову прибудову до будинку АДРЕСА_1 , орієнтовними розмірами 12,60м х 4,25м до приміщень першого поверху та прибудову орієнтовними розмірами 4,60м х 3,35м до другого поверху.

Вимоги обґрунтовує тим, що сторонам на праві спільної часткової власності належить зазначене домоволодіння, яке розташовано на двох земельних ділянках, що окремо належать сторонам.

В період його відсутності та без його згоди відповідачем здійснено самочинну прибудову до його частини будинку. При цьому органами архітектурного контролю відносно нього складено ряд документів щодо усунення порушень у зв`язку із цим будівництвом та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу, рішення про що наразі оскаржується в судовому порядку.

Натепер відповідач здійснює підключення прибудови до побутових комунікацій.

Посилаючись на викладені обставини, просить у заяві про забезпечення позову, що подана разом із позовною заявою, заборонити ОСОБА_1 проводити виконання будівельних робіт по самочинній прибудові в будинку АДРЕСА_1 .

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 серпня 2020 року заяву задоволено, заборонено ОСОБА_1 проводити будівельні роботи по облаштуванню прибудови орієнтовними розмірами 12,60м х 4,25м до приміщень 1-9, 1-8, 1-7, 1-2 першого поверху та прибудови орієнтовними розмірами 4,60м х 3,35м до приміщення сходинкової клітини другого поверху будинку по АДРЕСА_1 .

Не погодившись з постановленою ухвалою, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати, у задоволенні заяви відмовити.

В апеляційній скарзі посилається на те, що до заяви про забезпечення позову не додано доказів на підтвердження обставин, що у раз їх невжиття буде ускладнено або унеможливлено виконання рішення суду. Вказує, що заява ґрунтується на припущеннях.

Вважає, що цей позов пред`явлено з метою уникнення від адміністративної відповідальності, про яку вказував позивач.

Зазначає, що заява про забезпечення позову не містить вказівки на конкретну прибудову, але суд в ухвалі вийшов за межі вимог та вказав конкретні ідентифікуючі ознаки.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, третьою особою подано заяв про розгляд справи без участі представника, при вирішення справи посилається на розсуд суду.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом першої інстанції установлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є співвласниками будинку АДРЕСА_1 .

15 листопада 2019 року начальником відділу Державного архітектурно-будівельного контролю Бориспільської міської ради прийнято постанову у справі про адміністративне правопорушення №02-05/11/19-23 відносно ОСОБА_3 про накладення штрафу в розмірі 17000 грн.

Спір виник унаслідок зведення прибудови орієнтовними розмірами 12,60м х 4,25м до приміщень 1-9, 1-8, 1-7, 1-2 першого поверху та прибудови орієнтовними розмірами 4,60м х 3,35м до приміщення сходинкової клітини другого поверху будинку по АДРЕСА_1 .

Застосовуючи заходи забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що продовження будівництва може призвести до повторного накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_3 , а у разі закінчення будівництва спірних прибудов, прийняття їх в експлуатацію, державною реєстрацією за ОСОБА_1 права власності виконання рішення суду у цій справі про задоволення позову стане неможливим та ОСОБА_3 буде вимушений додатково звертатись до суду з позовом про скасування рішення про державну реєстрацію за відповідачем права власності на прибудови до будинку.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Як роз`яснено у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2009 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення.

Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Фундаментальними критеріями, які формують висновок про наявність дійсних підстав для забезпечення позову, є логічний та юридичний аналіз обставин справи, на які посилається позивач, та доводи заяви про забезпечення позову. Процесуальні норми лише вказують на порядок вчинення дій.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод чи інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчитися, що між сторонами виник спір.

З матеріалів справи убачається, що спір виник унаслідок зведення прибудови до будинку АДРЕСА_1 , співвласниками якого є сторони у цій справі.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що позивач поданням заяви про забезпечення позову переслідує мету уникнення від адміністративної відповідальності, відхиляються колегією суддів, оскільки на цій стадії судом не вирішується питання про право, а лише оцінюються можливі негативні наслідки, які можуть настати в результаті невжиття заходів забезпечення позову.

Обставин обмеження прав та інтересів відповідача у зв`язку із постановленням ухвали про забезпечення позову скаржником не наведено.

Щодо зазначення в ухвалі суду конкретних ознак прибудови, то такі індетифікуючі ознаки позивачем наведені у позовній заяві, вони містяться у постанові органу архітектурно-будівельного контролю, отже не можна уважати, що зазначення про них в ухвалі суду є виходом за межі вимог заяви про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 серпня 2020 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01 лютого 2021 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова