Справа № 459/1931/19
Провадження № 4-с/459/29/2021
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Мельникович М.В.

з участю секретаря Горощук А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , з участю заінтересованої особи: Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Левіцької Алли Сергіївни,

В С Т А Н О В И В :

02.11.2021 року заявник звернувся до суду зі скаргою, у якій просить визнати незаконними дії державного виконавця Левіцької Алли Сергіївни Печерського районного відділу ДВС у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) щодо повернення виконавчого документу - виконавчого листа від 07.09.2020 року у справі №459/1931/19 стягувачу без прийняття до виконання та зобов`язати Печерський районний відділ ДВС у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) прийняти до виконання вищевказаний виконавчий лист. Також просить стягнути із виконавчої служби судові витрати.

Вимоги обґрунтовані тим, що стягувач 23.10.2021 року отримав через пошту повідомлення про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання із підстав того, що у виконавчому листі не зазначено повної назви юридичної особи. Скаржник вважає, що державний виконавець Левіцька А. С., керуючись п. 6 ч.4 ст. 4 ЗУ "Про виконавче провадження", із формальних підстав відмовила у відкритті виконавчого провадження, оскільки у виконавчому листі зазначено код ЄДРПОУ юридичної особи, який є незмінним, тобто протягом усього часу назва юридичної особи, місце знаходження юридичної особи, може змінюватись, але не код ЄДРПОУ. Тому скаржник стверджує, що державний виконавець лише із формальних підстав відмовила у відкритті виконавчого провадження, адже особу стягувача можна встановити по коду ЄДРПОУ, відсутність повного найменування не може бути підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Окрім цього, скаржник посилається на висновки Верховного Суду, а зокрема на те, що ВС дійшов висновку (постанова від 21 травня 2014 року у справі №6-45цс14), що відсутність у виконавчому листі певних даних про особу боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження. Така правова позиції викладена і у постанові Верховного Суду України від 25 червня 2014 року у справі № 6-62цс14. Тому відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортних даних не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання».

Таким чином, скаржник зазначає, що в даному випадку ідентифікувати особу боржника можна без будь-яких проблем, оскільки у виконавчому листі зазначено код ЄДРПОУ боржника, який є незмінним. До того ж Закон України «Про виконавче провадження» надавав право державному виконавцю при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну (пункт 3 частина третя статті 18 цього Закону). Тому скаржник просив скаргу задовольнити.

04.11.2021 року скаргу прийнято до розгляду та призначено судове засідання на 23.11.2021 року о 10:00 год.

23.11.2021р. учасники в судове засідання не з`явилися, заяв чи клопотань не подавали (окрім представника скаржника), причин неявки не повідомили. Представник скаржника адвокат Пащук А. І. подав заяву про слухання скарги у відсутності сторони скаржника, у якій також зазначив, що скаргу підтримує та просить її задовольнити. Додатково зазначив, що просить не стягувати із виконавця судові витрати. Державний виконавець та представник боржника АТ КБ «ПриватБанк» про час та місце розгляду скарги були повідомлені належним чином за допомогою відправлення електронного листа, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а. с. 168).

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка учасників не перешкоджає розгляду скарги.

З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ст. 247 ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання повного судового рішення.

Вивчивши матеріали справи, суд встановив таке.

07.09.2020 р. Червоноградський міський суд Львівської області видав виконавчий лист № 459/1931/19 про стягнення з АТ КБ «Приватбанк» у користь ОСОБА_1 судових витрат у сумі 7 152,60 грн. (а .с.156-157).

Як видно з цього документу, у ньому зазначено скорочене найменування боржника та вказаний код ЄДРПОУ боржника.

Згідно заяви ОСОБА_1 від 20.09.2021 року, останній звернувся до Печерського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), в якій просив прийняти виконавчий лист до виконання та стягнути кошти, вказані у виконавчому листі (а. с. 150 - 153).

08.10.2021 р. державний виконавець Печерського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Левіцька А. С. повернула стягувачу цей виконавчий документ без прийняття його до виконання, оскільки у поданому виконавчому документі зазначено скорочену назву юридичної особи боржника. На думку державного виконавця це є свідченням невиконання вимог п. 3 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», що в силу правил п. 6 ч. 4 ст. 4 цього Закону має наслідком повернення виконавчого документа (а. с. 154 155).

При прийнятті рішення суд керується такими правовими нормами та враховує наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, і визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

За правилами ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.Згідно із ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати, передбачених цим Законом, заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад як верховенство права, законність, неупередженість.

За правилами п. 3 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначається, з-поміж іншого, повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи.

Згідно з п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Верховний Суд України, вирішуючи питання незазначення певних даних про особу боржника, у своїй постанові від 21 травня 2014 року (справа №6-45цс14) дійшов висновку, що відсутність у виконавчому листі певних даних про особу боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Також, згідно із висновками, викладеними у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 219/7439/14-ц (провадження № 61-31681св18) та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 травня 2019 року у справі № 813/2125/16 (адміністративне провадження № К/9901/21841/18), встановлено, що пунктом 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну. Тому відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання».

Крім цього, у справі №810/3107/15 Верховний Суд у постанові від 5 вересня 2019 року зазначив, що Закон України «Про виконавче провадження» надавав право державному виконавцю при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну (пункт 3 частина третя статті 18 цього Закону).

Відтак, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що державний виконавець Печерського РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Левіцька А. С. не мала достатніх правових підстав для повернення вищезазначеного виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання. Такими діями державний виконавець Печерського РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Левіцька А. С. проявила надмірно формальне застосування правових норм.

Відповідно до ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Отже, беручи до уваги обставини справи та встановлений законодавцем обов`язок виконання рішень судів, які набрали законної сили, суд дійшов висновку, що відмова у відкритті виконавчого провадження в цьому випадку була проявом надмірного формалізму з боку державного виконавця та розцінюється судом, як обмеження особи у праві на справедливий судовий розгляд та ефективний засіб правового захисту, що, у свою чергу, може призвести до порушення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Щодо стягнення із виконавчої служби судових витрат, то представник скаржника в поданій суду заяві від 23.11.2021р. просив не стягувати даних витрат.

За таких обставин та міркувань суд дійшов висновку, що ця скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 13, 16, 447-453 ЦПК України, ст.ст. 2, 4, 18 Закону України «Про виконавче провадження» суд

У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Левіцької Алли Сергіївни Печерського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) щодо повернення виконавчого документа - виконавчого листа від 07.09.2020 року по справі №459/1931/19 стягувачу без прийняття до виконання.

Зобов`язати Печерський районний відділ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) прийняти до виконання виконавчий лист від 07.09.2020 року по справі № 459/1931/19 про стягнення із АТ КБ «ПриватБанк» 7 152 грн. 60 коп.

Роз`яснити Печерському ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) обов`язок, що встановлений ст. 453 ЦПК України, повідомити суд і скаржника про результати виконання ухвали не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: М. В. Мельникович