Справа № 308/5391/21
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
29 листопада 2021 року м.Мукачево
МУКАЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
в особі: головуючого судді Монич В.О.
за участю секретаря судових засідань Рега В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про повернення сплаченого ОСОБА_2 судового збору та судових витрат на професійну правничу допомогу, -
01.11.2021 року представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про повернення сплаченого ОСОБА_2 судового збору в сумі 2724,00 гривень та судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 57 850,00 гривень по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: перша Ужгородська державна нотаріальна контора про визнання заповіту нікчемним.
17.11.2021 року представником позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 подано клопотання про відмову у стягненні витрат на правову допомогу, оскільки на думку позивача грошові кошти, які поніс ніби то відповідач, оплатила особа ( ОСОБА_5 ) ,яка не має жодного процесуального статусу в справі, на що суду слід звернути окрему увагу та надати правову оцінку. Разом з цим, вважають, що якщо суд дійде висновку про наявність підстав для стягнення витрат на правову допомогу то такі слід задоволити на суму 1000,00 гривень, за умови, що відповідач їх дійсно поніс.
29.11.2021 року представником відповідача ОСОБА_1 подано додаткові пояснення в яких навів правові позиції ВСУ, КСУ та практику Європейського суду з прав людини, також зазначив, що дії позивача по реалізації його права на звернення до суду з подальшим поданням заяви про залишення позову без розгляду можуть вважатись обґрунтованими до того моменту доки не завдають шкоди праву іншої особи, в даному випадку відповідачу, у виді понесених ним витрат на професійну правничу допомогу, що потягли за собою зміни у праві власності на грошові кошти (чи зобов`язання по їх оплаті) витрачені на правничу допомогу. Пунктом 6 додатку до договору про надання професійної правничої допомоги від 30.09.2021 року додатково підкреслено, що зобов`язання клієнта по оплаті виконувались раніше та можуть бути виконані надалі від його імені його донькою ОСОБА_6 . Також тут визначено, що цей пункт договору має ультра активну дію та поширюється на відносини сторін щодо оплати у минулому. Відтак надана ОСОБА_2 правнича допомога була оплачена від його імені його представником донькою ОСОБА_6 , яка для цього використала власний платіжний інструмент банківську карту а питання яким чином ОСОБА_2 відшкодує їй ці витрати перебуває поза сферою можливого інтересу будь-ким з учасників процесу, бо це є виключно відносини між довірителем та повіреним. Щодо розумності розміру судових витрат, то зазначив, що розмір таких залежав від обсягу виконаних адвокатом робіт та ціни позову, а сплачена сума з професійну правничу допомогу, яка відображена в розрахунку і обмежена твердою сумою лише станом на 01.11.2021 року коштує 101 000,00 гривень, а з сплачених 57 850,00 гривень, лише 30 579,55 гривень очікуваного чистого гонорару, що вже і так є меншим оскільки не враховує витрат на участь у двох останніх судових засіданнях.
29.11.2021 року представником позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 подано заяву в якій просив при розгляді заяви ОСОБА_2 врахувати ту обставину, що ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про визнання заповіту нікчемним за підсудністю, на підтвердження чого подала копію позовної заяви з штампом канцелярії Ужгородського міськрайонного суду.
Згідно з ч. 3 та ч. 4 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Заявник та його представник в судове засідання не з`явилися. Заявником подано заяву про розгляд справи без його участі, де разом з цим зазначив, що заяву підтримує в повному обсязі, просив її задоволити.
Вивчивши подану заяву, судом враховано наступне. Відповідно до ст. 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу.
За правилами ст. ст. 133, 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч.4 ст. 137 ЦПК України, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ст.903 ЦК України визначено, що у випадку, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із частиною першою статті 1000 ЦК України, статті 1003 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений)зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя. У договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.
За положеннями Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон) договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Цей Закон визначає, що видами правової допомоги - є надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складання заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
За змістом положень статті 29 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням.
Однак, договір свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання.
Аналогічна правова позиція була викладена в постанові Верховного Суду України в постанові від 15.12.2015 року у справі № 21-4266а15.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами із наданням, зокрема, розрахунків (калькуляції) вартості правової допомоги, а не лише з визначенням загальної вартості наданої допомоги. Такий розрахунок може бути відображений у звіті про виконану роботу, розрахунку чи акті здачі-приймання робіт із конкретизацією кожної вчиненої процесуальної дії.
До матеріалів справи додано розрахунку від 01.11.2021 року про обсяг професійної правничої допомоги до договору від №АБВК21-06/14 від 14.06.2019 року, з якого вбачається, що фактично сплачено на 01.11.2021 року - 57 850,00 гривень.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у п.95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п.80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Відповідно частин першої, другої статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Надання платної правової допомоги регламентується законодавством про адвокатуру. У договорі про надання правової допомоги підозрюваному, обвинуваченому, потерпілому, цивільному позивачеві, цивільному відповідачеві визначається їх обов`язок сплатити гонорар за правозахисні дії захисника, а у випадку необхідності й фактичні витрати, пов`язані з виконанням договору. Ці витрати не включаються до суми гонорару, який є винагородою за виконані захисником дії з надання правової допомоги. Роз`яснення терміна «гонорар» наведено у ст.33 Правил адвокатської етики, схвалених 1 жовтня 1999 р. Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
При ухваленні додаткового рішення, суд відхиляє твердження представника позивача про необґрунтованість вимог відповідача, так - як витрати на правову допомогу оплатила ОСОБА_7 ,, оскільки п.6 додатку до договору про надання професійної правничої допомоги від 30.09.2021 року, передбачена можливість виконання зобов`язань по оплаті від імені ОСОБА_2 його донькою ОСОБА_6 .
Однак, враховуючи обсяг виконаних робіт, предмет та ціну позову, беручи до уваги розцінки адвоката, суд дійшов висновку, що заявлена представником відповідача сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 57 850,00 гривень є завищеною.
Враховуючи докази оплати понесених відповідачем витрат, подання клопотання про вирішення питання щодо розміру содових витрат у строк, визначений ст. 246 ЦПК України, враховуючи співмірність витрат із складністю справи, ціною позову та обсягом виконаних робіт, які документально підтверджені, суд приходить до висновку про часткове задоволення клопотання представника відповідача, а саме на суму 22 000,00 гривень.
Керуючись 270, 263-264, 353, 354 ЦПК України, суд, -
Клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про повернення сплаченого ОСОБА_2 судового збору та судових витрат на професійну правничу допомогу - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 2724,00 (дві тисячі сімсот двадцять чотири) гривені сплаченого судового збору та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 22 000,00 (двадцять дві тисячі) гривень по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: перша Ужгородська державна нотаріальна контора про визнання заповіту нікчемним.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Додаткове рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне додаткове рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Повний текст додаткового рішення складено 29.11.2021 року
Головуючий В.О.Монич