Справа №524/6905/20
Провадження №2/524/809/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2021 року м. Кременчук

Автозаводський районний суд м. Кременчука у складі:

головуючого судді Погрібняк О.М.,

секретар судового засідання - Марійчук Т.А.,

учасники справи та їх представники:

позивач - акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,

представник позивача - адвокат Лаврук А.М.

відповідач - ОСОБА_1 ,

представник відповідача - адвокат Шевцова Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Автозаводського районного суду м. Кременчука цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив :

21.10.2020 позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Автозаводського районного суду м. Кременчука з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у якій просив стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №DN81AR55720179 від 18.04.2008 у розмірі 527477,92 грн., яка складається з 52921,51 грн. заборгованості за кредитом (тілом кредиту), 37721,89 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом, 16734,61 грн. заборгованості за комісією за користування кредитом, 420100,27 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором та судові витрати.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 18.04.2008 між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем укладено кредитний договір №DN81AR55720179. За умовами договору банк зобов`язався надати відповідачу кредитні кошти в розмірі 95910,00 грн. строком до 10.04.2015, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 25.09.2020 має заборгованість у розмірі 527477,92 грн., яка складається з наступного: 52921,15 грн. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 37721,89 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 16734,61 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 420100,27 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Посилаючись на викладене, АТ КБ «Приватбанк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 вказану суму заборгованості за кредитним договором № №DN81AR55720179 від 18.04.2008.

Ухвалою судді Автозаводського районного суду м.Кременчука від 04.01.2021 відкрито провадження у справі. Справу призначено до судового розгляду за правилами загального позовного провадження.

26.01.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування відзиву посилався на те, що позивачем до позовної заяви не долучено належних доказів на підтвердження видачі ОСОБА_1 кредиту. Позивач вже задовольнив свої вимоги за кредитним договором з вартості заставленого майна - автомобіля (згідно рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09.06.2011 у справі №2-4044/2011р). Враховуючи, що позивач звернувся з позовом до відповідача після спливу більше ніж 5-х років після настання строків повернення кредиту банком пропущено строк позовної давності, про застосування якої заявляє відповідач. З 01.02.2009 Позивачем в односторонньому порядку підвищено процентну ставку з 9.60% до 21%. Вказував, що збільшення процентної ставки без згоди позичальника суперечить положенням законодавства.

03.03.2021 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він зазначив, що кредитні кошти були надані на придбання позичальником автомобіля, що підтверджується ордером. Отримавши кредитні кошти, боржник протягом тривалого часу сплачував чергові платежі по кредиту відповідно до графіку погашення заборгованості. На сьогоднішній день Банком вживаються всі необхідні заходи для здійснення реалізації заставного майна за рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09.06.2011, але враховуючи те, що відповідач продовжує ухилятись від виконання умов кредитного договору, а заборгованість тільки зростає, Банк змушений звернутись до суду з метою стягнення заборгованості за кредитним Договором. Раніше винесене рішення суду про звернення стягнення не позбавляє відповідача відповідальності за взяті зобов`язання за договором.

Щодо зміни розміру процентної ставки зазначив, що пунктом 6.3.1 кредитного договору сторони передбачили право Банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом. На підставі вказаного пункту кредитного договору Банк прийняв рішення про підвищення процентної ставки до 21,0 % річних за укладеним з Позичальником кредитним договором, тобто до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку". Про такі зміни Банк повідомив Позичальника своїми листами, які направлені на його адресу, про що свідчать реєстри поштових відправлень.

Щодо строку позовної давності посилався на те, що відповідно до п.15.1 договору даний договір діє в обсязі виданих Позичальникові коштів до повного виконання Сторонами зобов`язань за договором. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача 21.10.2020. У зв`язку з цим строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду. Крім того, вказував, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за Договором.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених у заявах позивача по суті спору. Додатково зазначила, що після винесення Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська рішення від 09.06.2011 у справі №2-4044/2011 про звернення стягнення на предмет застави за кредитним договором відповідач продовжував погашати заборгованість за кредитним договором, внаслідок чого відбувалося переривання строків позовної давності. Зокрема, останній такий платіж відбувся 16.07.2019. Заперечувала проти стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала з підстав, викладених у відзиві на позову заяву.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи позовної заяви, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд установив, що 18.04.2008 між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитно-заставний договір №DN81AR55720179, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 71600,75 грн., з терміном повернення до 10.04.2015, зі платою процентної ставки за користування кредитними коштами в розмірі 9,6% річних. Відповідачу за умовами вказаного договору також було відкрито кредитну лінію в розмірі 24309,25 грн. для сплати чергових страхових платежів. (п.п. 17.1 Кредитного договору)

На забезпечення виконання умов кредитно - заставного договору відповідачем в заставу було передано автомобіль марки MAPLE, модель C 51, 2008 року випуску, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова: НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 . (п.п. 17.9 Кредитного договору)

Зі свого боку позивач виконав передбачені кредитно - заставним договором умови та передав відповідачу грошові кошти в розмірі 71600,75 грн., на купівлю автомобіля, а також 24309,25 грн. на сплату страхових платежів, проте відповідач не виконував належним чином взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед банком.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09.06.2011 у цивільній справі № 2-4044/2011р. було задоволено позовні вимоги ПАТ КБ „ПриватБанк" до ОСОБА_1 . Передано в заклад ПАТ КБ „ПриватБанк" шляхом вилучення у ОСОБА_1 належне йому на праві власності заставлене майно -легковий автомобіль марки MAPLE, модель C 51, 2008р.в., тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова: НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 . В рахунок погашення заборгованості за кредитно -заставним договором № DN81AR55720179 від 18.04.2008 станом на 04.06.2009 в розмірі 75841 грн. 32 коп. звернуто стягнення на предмет застави, а саме: легковий автомобіль марки MAPLE, модель C 51, 2008р.в., тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова: НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом надання ПАТ КБ „ПриватБанк" права укладати від імені ОСОБА_1 договір купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою -покупцем, знявши автомобіль з обліку в органах ДАІ України, а також надання ПАТ КБ „ПриватБанк" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем станом на 25.09.2020 відповідач за кредитно-заставним договором №DN81AR55720179 від 18.04.2008 має заборгованість у розмірі 527477,92 грн., яка складається з наступного: 52921,15 грн. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 37721,89 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 16734,61 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 420100,27 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

За ст. 19 Закону України «Про заставу» № 2654-XII від 02.10.1992 за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

За ч. 1 ст. 24 Закону України «Про заставу» № 2654-XII від 02.10.1992 у випадках, коли суми, вирученої від продажу предмета застави, недостатньо для повного задоволення вимог заставодержателя, він має право, якщо інше не передбачено законом чи договором, одержати суму, якої не вистачає для повного задоволення вимоги, з іншого майна боржника в порядку черговості, передбаченої законодавством України.

Наявність судового рішення про звернення стягнення на предмет застави не є перешкодою для звернення банку із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Зверненням з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення, зокрема шляхом звернення стягнення на предмет застави, банк змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Аналогічний висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов`язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України).

У зобов`язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, а з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Використовуючи своє право, надане частиною першою статті 651, частиною другою статті 1054 та частиною другою статті 1050 ЦК України банк 14.10.2009 звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави.

Таким чином, банк скористався своїм правом, передбаченим частиною другою статті 1050 ЦК України, і змінив строк виконання зобов`язань за кредитним договором. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09.06.2011 у цивільній справі № 2-4044/2011р. було звернуто стягнення за заставне майно в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

З наданої банком виписки по рахунку ОСОБА_1 (а.с. 81-83) вбачається, що після винесення Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська рішення від 09.06.2011 у цивільній справі № 2-4044/2011р відповідач здійснював погашення заборгованості за кредитним договором, зокрема, 29.08.2013 та 16.07.2019.

За ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Згідно з ч. 3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

З моменту винесення Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська рішення від 09.06.2011 у цивільній справі № 2-4044/2011р. про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором розпочався строк позовної давності щодо вимог банку про стягнення з відповідача усього розміру заборгованості за кредитним договором. Із здійсненням ОСОБА_1 платежу для погашення заборгованості за кредитним договором 29.08.2013 цей строк перервався, а його перебіг почався заново та сплинув 29.08.2016. Таким чином платіж, здійснений відповідачем 16.07.2019 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором не може вважатися таким, що перервав перебіг позовної давності, так як він був вчинений за її межами, після спливу трирічного строку із моменту переривання строку позовної давності. Не може бути перервано строк, який закінчився.

За ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Із позовом про стягнення заборгованості банк звернувся до суду 21.10.2020 тобто з пропущенням строку загальної позовної давності за вимогами до позичальника. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позов АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволенню не підлягає у зв`язку із спливом позовної давності.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 258, 259, 263 - 265 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 26.08.2021.

Учасники справи:

Позивач - акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», адреса місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул.. Грушевського, 1Д, , рах. № НОМЕР_3 , МФО 305299.

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Головуючий суддя Погрібняк О.М.