Справа № 215/2799/21
У Х В А Л А

02 грудня 2021 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

в складі: головуючого, судді - Демиденка Ю.Ю.

розглянувши в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в загальному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини та усунення від права на спадкування; третя особа: Шоста Криворізька державна нотаріальна контора Дніпропетровської області,-

ВСТАНОВИВ:

30.04.2021 позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даною позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про встановлення факту її проживання однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини з ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , та усунення ОСОБА_2 від права на спадкування після ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.05.2021 справу призначено до підготовчого розгляду та відкрито провадження по даній справі в прядку загального позовного провадження з викликом сторін.

Відповідач ОСОБА_4 в підготовче судове засідання не з`явилась, 30.08.2021 надала відзив на позовну заяву.

Позивач та представник позивача в підготовче судове засідання не з`явились, відповідь на відзив не подали. Представник позивача звернувся з клопотанням про перенесення судового засідання у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні.

Згідно із ч.1 ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами ст. 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст.17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Вищенаведені положення закону направлені на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі «Мушта проти України» зазначено: «право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані».

Суди в своїй діяльності дотримуються національних та міжнародних норм, стандартів та принципів здійснення правосуддя з метою підвищення ступеня довіри суспільства до органів судової влади та суміжних правових інститутів (положення Стратегії реформування судоустрою, судочинства та суміжних правових інститутів на 2015-2020 роки, схваленої Указом Президента України від 20 травня 2015 року № 276/2015).

Отже, сторони повинні утримуватись від використання прийомів, які пов`язанні із зволіканням у розгляді справи, та добросовісно і максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання справи.

З огляду на вищезазначене, порядок розгляду даної справи, дотримання вимог ч.3 ст.189 ЦПК України, обов`язок сторін надання доказів у передбачений законом спосіб та строк, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, суд прийшов до висновку про можливість проведення підготовчого судового засідання у відсутність позивача та його представника, що узгоджується з приписами ст.198 ЦПК України, оскільки сторони зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та обов`язки та мали можливість подання усіх доказів з моменту звернення до суду, а саме з 30 квітня 2020 року.

Згідно ст.189 ЦПК України підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Під час проведення підготовчого засідання проведено наступні підготовчі дії: направлено відповідачу копію ухвали про відкриття провадження у справі; копію позовної заяви та копії доданих до неї документів; визначено склад учасників судового процесу та визначено обставини справи, які підлягають встановленню; встановлено порядок з`ясування обставин та порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються

Підстав для прийняття судом рішення про вчинення будь-яких процесуальних дій, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті не має.

Згідно ст.200 ч.2 ЦПК України, за результатами підготовчого судового засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Керуючись ст.ст.189, 197-200 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Закрити підготовче провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини та усунення від права на спадкування; третя особа: Шоста Криворізька державна нотаріальна контора Дніпропетровської області.

Призначити справу до судового розгляду по суті на 24.12.2021 о 10.15 год.

Про час і місце судового засідання повідомити учасників справи.

Сторони можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://tr.dp.court.gov.ua/sud0441/gromadyanam/csz/.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала підписана суддею без проголошення 02.12.2021.

СУДДЯ: