Справа № 459/322/20 Головуючий у 1 інстанції: Новосад М.Д.
Провадження № 22-ц/811/974/21 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
Категорія справи:58
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. та Шеремети Н.О.,

за участю: секретаря Симця В.І.,

адвоката Пащука А.І. - представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , представника ОСОБА_1 , на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 27 січня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди, в якому просив визнати недостовірною та такою, що порушує його права на повагу до його гідності, честі та недоторканості ділової репутації, інформацію, розповсюджену відповідачем 29.01.2020 року на засіданні комісії Червоноградської міської ради: «Ви були браконьєром»; зобов`язати відповідача спростувати поширену відносно нього недостовірну інформацію шляхом озвучення на найближчому засіданні комісії Червоноградської міської ради, яка відбудеться після набрання судовим рішенням в даній справі, наступного тексту спростування: «29.01.2020 року на засіданні комісії Червоноградської міської ради мною, ОСОБА_1 , озвучувались недостовірні та неправдиві відомості відносно ОСОБА_3 , а саме те, що він був браконьєром». Також просив стягнути з відповідача моральну шкоду за розповсюдження недостовірної інформації у розмірі 100 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що 29 січня 2020 року в приміщенні Червоноградської міської ради відбувалось засідання комісії з надання в оренду комунального приміщення, в ході якого відповідач, депутат Червоноградської міської ради, в присутності членів комісії, депутатів Червоноградської міської ради, представників засобів масової інформації висловився в адресу позивача: «Ви були браконьєром». Зазначалося, що позивач ніколи не притягався до відповідальності за браконьєрство, а тому попросив відповідача вибачатися за образливе відносно нього звинувачення, але відповідач відмовився це зробити. Обставини поширення зазначеної інформації підтверджуються відеозйомкою телеканалу «15» і показами свідка ОСОБА_4 (а.с. 1-6).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Визнано недостовірною та такою, що порушує право ОСОБА_3 на повагу до його гідності, честі та недоторканості ділової репутації, інформацію, розповсюджену ОСОБА_1 29.01.2020 року на засіданні комісії Червоноградської міської ради за адресою: вул. Св. Володимира, 15 в м. Червоноград Львівської області: «Ви були браконьєром».

Зобов`язано ОСОБА_1 спростувати поширену відносно ОСОБА_3 недостовірну інформацію, шляхом озвучення на наступному після набрання судовим рішенням законної сили засіданні комісії Червоноградської міської ради, тексту спростування: «29.01.2020 року на засіданні комісії Червоноградської міської ради мною, ОСОБА_1 , озвучувались недостовірні та неправдиві відомості відносно ОСОБА_3 , а саме те, що він був браконьєром».

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

В решті вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 840,80 грн. судового збору за вимогу немайнового характеру та 105,10 грн. за позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди (пропорційно до задоволених вимог) (а.с. 48-49).

Дане рішення оскаржив представник відповідача.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; на невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм процесуального права.

Зокрема, звертає увагу на те, що сам позивач долучив до матеріалів справи відео (24 секунди), «із якого вбачається, що відповідач запитав у позивача чи він був браконьєром. Суд першої інстанції запитання в сторону депутата обласної ради Ткачика В.П. розцінив як порушення».

Стверджується, що «суд першої інстанції не досліджував даного відео, оскільки зробив би інший висновок» (а.с. 56-62).

Позивач, будучи належним чином повідомленим про час і місце апеляційного розгляду справи, надіслав до суду клопотання про апеляційний розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76).

Особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством (ст. 201 ЦК України).

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 „Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи міститься роз`яснення про те, що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків (п.4).

Разом із цим Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст. 34 Конституції України).

Стаття 9 Конституції України передбачає, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною законодавства України.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Україною, передбачено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Із змісту цієї норми випливає, що свобода слова, преси, як захисника інтересів громадськості, критики представників держави, висловлення своєї думки в процесі обговорення питань, що становлять громадський інтерес, є однією з найважливіших свобод людини.

Втрутитись у процес реалізації цієї норми національна влада може лише у випадках, передбачених ч. 2 ст. 10 Конвенції, зокрема, якщо це передбачено законом, направлено на захист репутації або прав інших осіб і є необхідним в демократичному суспільстві.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 30 Закону України "Про інформацію" ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Згідно з п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності ( на відміну від перевірки дійсності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні статті 10 Конвенції.

Аналіз зазначеного національного законодавства та ст.10 Конвенції і практики її застосування свідчать про те, що межі свободи вираження думок залежать від їх змісту та від того, чим займається особа, стосовно якої ці думки висловлені.

Цивільно-правовий захист честі, гідності та ділової репутації від певних висловлювань допустимий лише при дотриманні свободи думки і слова, вільного вираження своїх поглядів та переконань, закріплених в ст. 34 Конституції України, а необхідність обмежувати вираження думок є менш гострою стосовно публічних осіб.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції було переглянуто відеозапис (тривалістю 24 секунди) інциденту, який мав місце 29 січня 2020 року на засіданні комісії Червоноградської міської ради між відповідачем ОСОБА_1 та позивачем ОСОБА_3 , який (відеозапис) було подано до суду останнім в обґрунтування заявлених ним позовних вимог.

В ході перегляду відеозапису було встановлено, що дійсно мало місце висловлювання (чи питання ?) зі сторони відповідача на адресу позивача: «Ви були браконьєром» (?).

Однак, слідом за цим висловлюванням (питанням ?) відповідач відразу декілька разів уточнив, що це було питання до позивача, а не твердження.

За вищенаведених обставин колегія суддів приходить до висновку про відсутність факту поширення (доведення до відома інших осіб) зі сторони відповідача недостовірної інформації про позивача, оскільки в проміжку часу декілька секунд відповідачем в присутності тих же інших осіб було декілька разів уточнено, що з його сторони мало місце не твердження про позивача, а саме питання до останнього, а відтак до висновку про відсутність підстав для задоволення позову про визнання інформації недостовірною та (відповідно) про стягнення моральної шкоди за розповсюдження такої.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.2, 376 ч.1 п.п. 1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , представника ОСОБА_1 , задовольнити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 27 січня 2021 року скасувати та ухвалити нову постанову.

Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні його позовних вимог до ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 11 листопада 2021 року.

Головуючий: Цяцяк Р. П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.