Справа № 308/6138/20
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.

суддів: Фазикош Г.В., Джуги С.Д.,

за участі секретаря: Купар Л.В.,

за участі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 04 вересня 2020 року, головуюча суддя Зарева Н.І., у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про скасування арешту,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.01.2019 року, в рамках кримінального провадження №1 000099 від 13.01.2019 року по справі № 308/423/19 на належний йому автомобіль марки «Daewoo Matiz 0.81» сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27.12.2019 року, постановою ст. слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області Опаленик М.Ю. кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000099 від 13.01.2019 року, було закрите за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Разом з цим, постановою не було вирішено питання щодо скасування арешту та повернення арештованого майна. Окрім цього, зазначає, що вже звертався з клопотанням про зняття арешту у рамках кримінального судочинства, однак ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.06.2020 року його клопотання залишено без розгляду, оскільки кримінальне провадження закрите, а отже справу слід розглядати в порядку цивільного судочинства.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 04 вересня 2020 року позов задоволено.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.01.2019 року в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені до єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000099 від 13.01.2019 року по справі №308/423/19, на автомобіль «Daewo Matiz 0.81», сірого кольору д.н.з. НОМЕР_3 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , які належать ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з рішенням суду Головного управління Національної поліції в Закарпатській області подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.01.2019 року в рамках кримінального провадження № 0000099 від 13.01.2019 року по справі № 308/423/19 накладено арешт на належні ОСОБА_1 автомобіль марки «Daewoo Matiz 0.81» сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 . Метою застосування арешту відповідно до зазначеної ухвали є збереження речових доказів, запобігання можливості приховування, пошкодження зазначеного майна, а також те, що дане майно є предметом кримінального правопорушення та зберегло на собі його сліди.

Також встановлено, що постановою старшого слідчого СВ Ужгородського відділу поліції головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції Опаленик М.Ю. кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000099 від 13.01.2019 року, закрито в зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.06.2020 року у справі №308/100/20, клопотання ОСОБА_1 про скасування арешту у кримінальному провадженні № 0000099 від 13.01.2019 року залишено без розгляду, оскільки кримінальне провадження закрите і справу слід розглядати в порядку цивільного судочинства.

Як вбачається з позиції Великої Палати Верховного суду, а саме постанови від 15.05.2019 р. по справі № 372/2904/17-ц вбачається, що право власності належить до основоположних прав людини, втілення яких у життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано статтею першою Першого протоколу до Конвенції. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ втручання в це право повинно мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.

Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до статті 13 цього міжнародно-правового акта повинні бути забезпечені можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі.

На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені у статті 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом.

Зазначений принцип відображено й конкретизовано в частині першій статті 321 Цивільного кодексу України, згідно з якою право власності є непорушним, і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Одним із способів захисту права власності є гарантована статтею 391 цього Кодексу можливість власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

Спеціальні підстави законного обмеження особи у реалізації права власності передбачені, зокрема, нормами кримінального процесуального закону для виконання завдань кримінального провадження як легітимної мети відповідного втручання у право мирного володіння майном.

Згідно зі статтею 170 КПК України завданнями арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт майна має тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Із припиненням кримінальної справи арешт майна стає публічним обтяженням права власності, підстави для подальшого існування якого відпали. Причому втрачається можливість застосування специфічного порядку скасування такого обтяження, зумовленого кримінальними процесуальними відносинами.

Із огляду на зазначене, будь-які публічно-правові процедури, які з тих чи інших причин не завершені до закриття кримінального провадження, з моменту такого закриття втрачають кримінальний процесуальний характер. Арешт майна у такому разі з заходу забезпечення кримінального провадження перетворюється на неправомірне обмеження права особи користуватися належним їй майном.

Водночас вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. З урахуванням наведеного вище, вирішення цих вимог за правилами кримінального судочинства законом не передбачено.

Скасування арешту майна, накладеного слідчим у кримінальній справі, після закриття справи не пов`язане з оцінкою правомірності застосування органом досудового слідства такого заходу, а необхідність прийняття відповідного рішення є безспірною й безальтернативною з огляду на припинення кримінальних процесуальних правовідносин.

З огляду на викладене, вирішення зазначеного питання судом у порядку цивільного судочинства не призведе до заміщення ним функцій суду кримінальної юрисдикції і не може завдати шкоди інтересам кримінального провадження.

Відповідну правову позицію сформульовано Верховним Судом України у постанові від 15 травня 2013 року № 6-26цс13. Підстав для відступу від вказаної позиції Велика Палата Верховного Суду не знайшла, про що зазначено у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 372/2904/17-ц (провадження № 14-496цс18) із викладенням відповідного правового висновку.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 04 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 29 січня 2021 року.

Головуючий

Судді