№ провадження 6/495/185/2021
УХВАЛА

про відмову у задоволенні подання

про встановлення способу та порядку виконання рішення суду

"29" листопада 2021 р. м. Білгород - Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря Іванченко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському Одеської області подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича, заінтересовані особи Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, боржник: ОСОБА_1 , стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», про встановлення порядку виконання рішення по справі № 495/10215/16-ц,

В С Т А Н О В И В:

18 листопада 2021 року приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитро Миколайович звернувся до суду з поданням, в якому просить: встановити порядок виконання рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі № 495/10215/16-ц , що набрало законної сили 14.03.2017 року шляхом надання дозволу на примусову реалізацію (продаж) на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження нерухомого майна боржника ОСОБА_1 , а саме квартири АДРЕСА_1 , в якій зареєстрована неповнолітня дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без отримання попереднього дозволу органу опіки та піклування.

Подання обґрунтував тим, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. знаходиться виконавче провадження № 57984804 про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал»" боргу в сумі 1 621 208,99 грн за виконавчим листом № 495/10215/16-ц, виданим Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області 04.05.2017 року.

28.12.2018 року приватним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 57984804.

У ході перевірки майнового стану боржника приватним виконавцем було виявлено квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , яка є іпотечним майном стягувача за цим виконавчим провадженням.

В зазначеній квартирі зареєстрований неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що ускладнює виконання рішення суду, оскільки відсутній дозвіл органу опіки та піклування на вчинення правочину щодо нерухомого майна, право користування яким має дитина.

В судове засідання приватний виконавець Колечко Д.М. не з`явився, надавши заяву, в якій просив розглянути подання за його відсутності та задовольнити.

Боржник ОСОБА_1 , представник стягувача ТОВ "Вердикт Капітал", та представник Малиновської РДА Одеської міської ради як органу опіки та піклування, до суду не з`явились, причина неявки суду невідома.

Суд розглядає подання за відсутність належним чином повідомлених сторін, за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши подання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. перебуває виконавчий лист № 495/10215/16-ц, виданий Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області 04.05.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» кредитну заборгованість на загальну уму 1 621 208,99 грн.

На підставі ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02.04.2020 року у справі № 495/10215/16-ц, та згідно постанови про заміну сторони виконавчого провадження від 31.05.2021 року, замінено стягувача у виконавчому провадженні № 57984804 з ПАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» на його правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал».

З 28.12.2018 року рахується відкритим виконавче провадження № 57984804, на підставі винесеної приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. постанови про відкриття виконавчого провадження, за якою боржника ОСОБА_1 зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Копію постанови направлено боржнику.

Приватний виконавець посилається на те, що рішення боржником не виконано, декларацію не надано, боржнику достеменно відомо про наявність відкритого виконавчого провадження.

Натомість, суд не може погодитись з даними ствердженнями, оскільки відмітка у поштовому повідомленні про відправку з позначкою «за закінченням терміну зберігання» не є належним повідомленням боржника, що узгоджується з позицією ВСУ, викладеною у постанові від 12.12.2018 року по справі № 752/11896/17-ц, у справі № 216/3765/16-ц від 12.05.2021 року.

На момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям.

Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо.

Однак, воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов`язання заходів визначається судом.

Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про що вказує виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

28.12.2020 року приватним виконавцем винесено постанову про арешт майна та коштів боржника, відповідно до якої накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику в межах суми звернення стягнення за виконавчим документом.

ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гарською В.В. від 06.04.2007 року зареєстрований в реєстрі за № 1500.

За умовами іпотечного договору серії ВЕЕ № 774123 від 06.04.2007 року, укладеного між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк»" та ОСОБА_1 зазначена квартира є предметом іпотеки.

В цій квартирі зареєстрована неповнолітня дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відомостями № П5-123315-ю/л Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради та Довідкою /випискою з домової книги про склад сім`ї та реєстрації/, що стало підставою для звернення до суду із даним поданням.

Приватний виконавець вказує, що малолітній ОСОБА_2 є сином боржника ОСОБА_1 ..

Частинами 1, 2, 3 ст. 435 ЦПК України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

За положеннями частини 7 ст. 435 ЦПК України про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

При вирішенні питання про встановлення способу та порядку виконання рішення суду суд має з`ясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення суду. При цьому у будь-якому випадку при встановленні або зміні способу і порядку виконання рішення суду суд не може змінювати останнє по суті.

Відтак, зміною способу та порядку виконання судового рішення є прийняття судом нових заходів з метою реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими.

При цьому, суд може змінити порядок і спосіб виконання судового рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Підставою для встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією, цим законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону, а також рішеннями, які відповідно до цього закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.1 ст. 2 цього ж Закону, виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; розумності строків виконавчого провадження.

Частиною 1 ст. 41 Закону України "Про іпотеку" визначено, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої законом "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього закону.

Тобто, вчиненню дій приватного виконавця з реалізації майна боржника обов`язково повинно передувати рішення суду або виконавчий напис нотаріуса про звернення стягнення на іпотечне майно, чого матеріали справи не містять, адже за рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у справі № 495/10215/16-ц, на виконання якого 04.05.2017 року був виданий виконавчий лист, що перебуває на виконавчому провадженні приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М., примусовому виконанню підлягає лише стягнення заборгованості.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно та в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 28 Розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 (далі Інструкція), у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону.

Відповідно до підпункту 4 абзацу 3 пункту 3 розділу II Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2831/5, заявка на реалізацію арештованого майна подається разом із такими документами (в електронній або паперовий формі): у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, - копія дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду.

Згідно з ч.2 ст.18 Закону України "Про охорону дитинства", діти члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Відповідно до ст.12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей", держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна.

Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень.

Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону.

Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

Ураховуючи вимоги Закону "Про виконавче провадження", Закону "Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей", а також положення Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012року №512/5, державний або приватний виконавець зобов`язаний в разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, отримати попередню згоду органу опіки та піклування або відповідне рішення суду, про яке, зокрема, зазначає в заяві на реалізацію арештованого майна.

Вказані висновки зазначені Верховним Судом у Постановах від 30.09.2020 року у справі №303/3043/19 і від 25.11.2019 року у справі №718/482/15-ц та від 10.10.2019 року у справі №751/15667/15-ц.

Таким чином, відсутність прямої вказівки в Законі України "Про виконавче провадження" про необхідність отримання попередньої згоди органу опіки та піклування на реалізацію майна право власності на яке або право користування яким мають діти, отримання такого дозволу є обов`язковим, виходячи з положень інших законів.

З вищевказаних підстав суд вважає необґрунтованими ствердження приватного виконавця про те, що він не зобов`язаний та не має права отримувати дозвіл органу опіки та піклування з метою передачі на примусову реалізацію майна, право користування яким мають діти.

Факт реєстрації малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у квартирі АДРЕСА_3 надає йому право на користування жилим приміщенням, у якому він зареєстрований.

Судом встановлено, що приватний виконавець не звертався до Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування, з проханням розглянути питання про примусову реалізацію житла, право користування яким мають діти, та прийняти відповідне рішення про надання дозволу на примусову реалізацію жилого приміщення за адресою: квартира АДРЕСА_3 .

Матеріали справи не містять і відомостей про наявність відповідного судового рішення про передачу спірного майна на реалізацію, право користування у якому має неповнолітня дитина.

За таких обставин суд приходить до висновку, що у задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2-15, 81, 89, 258-261, 263, 353, 354, 435 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича, заінтересовані особи Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, боржник: ОСОБА_1 , стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», про встановлення порядку виконання рішення по справі № 495/10215/16-ц - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Повний текст ухвали складений 29 листопада 2021 року.

Суддя: