Справа № 576/1596/20
Провадження № 2/576/10/21
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 січня 2021 року м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області у складі

головуючого суддіУсенко Л.М.

секретар судового засіданняБірюк О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу№ 576/1596/20
за позовомОСОБА_1
до третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачаОСОБА_2 Глухівський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми)
провизнання батьківства, внесення змін до актових записів та стягнення аліментів
учасники справи та представники: позивач представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3
представник відповідача ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В:

31 липня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом та просить визнати ОСОБА_2 батьком дитини ОСОБА_5 , зобов`язати Глухівський міськрайонний відділ ДРАЦС внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_5 та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також аліменти на утримання позивача до досягнення дитиною трьох років.

Мотивує свої вимоги тим, що з лютого 2019 року проживала з відповідачем як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу. 01.06.2019 відповідач поїхав у відпустку додому і припинив спілкування. ІНФОРМАЦІЯ_1 народився спільний з відповідачем син ОСОБА_5 . Проте, оскільки вони не перебували у шлюбі, відомості про батька дитини були записані відповідно до правил, визначених ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідач дитини не визнає, матеріальної допомоги не надає, можливість сплачувати аліменти має, оскільки є військовослужбовцем.

Ухвалою судді від 28 серпня 2020 року у справі відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Від представника Глухівського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми)надійшла заява про розгляд справи без її участі (а.с. 31).

22 вересня 2020 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій останній зазначає, що позов не визнає. Однак, згоден пройти експертизу ДНК, якщо це потрібно для підтвердження факту батьківства (а.с. 32).

Також 22 вересня 2020 року від відповідача надійшло клопотання про призначення молекулярно-біологічної, генетичної експертизи (а.с. 33).

Ухвалою суду від 29 вересня 2020 року задоволено клопотання відповідача та призначено по справі судову молекулярно-генетичну експертизу.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити позов.

Представник відповідача повідомив, що ОСОБА_2 позов визнає в частині визнання його батьком ОСОБА_6 , в решті вважає його передчасним, оскільки стягнення аліментів є неможливим до внесення змін до актового запису про народження дитини.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, безпосередньо дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі свідоцтвом про народження ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Глухів Сумської області, про що складено відповідний актовий запис № 234. В графі мати зазначена ОСОБА_1 , батько ОСОБА_7 (а.с. 15).

Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження вбачається, що відомості про батька дитини зроблено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 18).

Згідно з довідкою про склад сім`ї (а.с. 16) позивач ОСОБА_1 проживає з батьками, донькою сином ОСОБА_8 та братом.

За результатами проведення судово-медичної експертизи молекулярно-генетичним дослідженням встановлено, що біологічне батьківство ОСОБА_2 відносно ОСОБА_5 практично доведено (а.с. 53-56).

Відповідно до ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства є підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану.

Відповідно до п. 2.16.4. Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорювання батьківства» (Калачова проти Російської Федерації, № 3451/01, від 7 травня 2009 року).

Аналізуючи в сукупності доводи сторін та матеріали справи, наявні письмові докази, визнання в цій частині позову відповідачем, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт батьківства ОСОБА_2 стосовно дитини ОСОБА_5 , а тому маються законні підстави для винесення рішення про задоволення позову в цій частині.

Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів слід зазначити наступне.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статей 150, 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до положень статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, відповідач як батько зобов`язаний матеріально утримувати свою дитину, забезпечивши її мінімально необхідними благами, які потрібні для її життя та виховання, тому в цій частині позов також слід задовольнити, стягнувши з ОСОБА_2 на утримання сина на користь матері аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття.

У відповідності із ч. 2 ст. 91 Сімейного кодексу України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 та ч. 4 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Вирішуючи питання щодо стягнення аліментів на утримання позивача до досягнення дитиною трьох років, суд виходить із того, що відповідач є працездатною особою, щодо суми аліментів не заперечував, доказів неможливості сплачувати аліменти на утримання матері дитини не надавав, а позивач натомість перебуває у декретній відпустці, отримує відповідні державні виплати на дитину, здійснює догляд за нею, у зв`язку із чим суд з огляду на матеріальне становище та стан здоров`я платника аліментів приходить до висновку про задоволення позовних вимог також і в цій частині в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно на її утримання до досягнення дитиною трьох років.

При цьому суд не погоджується з позицією відповідача щодо передчасності стягнення аліментів, позаяк даним рішенням суду встановлено його батьківство у відношенні малолітнього ОСОБА_9 , природа аліментів пов`язана саме із фактом батьківства, а не внесенням відомостей до актового запису про народження дитини.

Частиною 1 ст. 133 ЦПК України, визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Вирішуючи питання про стягнення судового збору, суд враховує, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Тому відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 1 680 грн..

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

На підтвердження розміру витрат на правову допомогу позивачем представлено суду Договір про надання правничої допомоги № 17-07/20, акт здачі-приймання робіт (наданих послуг), квитанцію до прибуткового касового ордеру на суму 600 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 12, 13, 83, 89, 133, 258, 259, 265 Цивільного процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_2 ) задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_2 ) батьком дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , № 234 від 13 листопада 2019 року, здійснений Глухівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області:

- в графу відомості про батька записати « ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянство України, місце проживання: АДРЕСА_2 ».

Свідоцтво про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_2 , видане 13 листопада 2019 року анулювати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімумудля дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подання позову, тобто з 31 липня 2020 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь та утримання ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно і до досягнення дитиною трьох років, починаючи з дня подання позову, тобто з 31 липня 2020 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1 680 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 600 грн..

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Глухівський міськрайонний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 01 лютого 2021 року.

Суддя Л.М. Усенко