Провадження №2-з/199/68/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2021 року Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Кушнір С.І.

за участю секретаря Федоренко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Денисенка Є.В. про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гаврилова Ольга Василівна, Реєстраційна служба Головного територіального управління юстиції у м. Києві про скасування державної реєстрації права власності, витребування майна із чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус КМНО Гаврилова О.В., Реєстраційна служба Головного територіального управління юстиції у м. Києві про скасування державної реєстрації права власності, витребування майна із чужого незаконного володіння, в якому просить:

- Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 об`єкт нерухомого майна: житловий будинок, який розташований за адресою АДРЕСА_1 ;

- Скасувати запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №23249670 від 08.11.2017 про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на об`єкт нерухомого майна: житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості, загальна площа 329,9 кв.м за адресою АДРЕСА_1 , розмір частки 1/2;

- Скасувати запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №23237940 від 07.11.2017 про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на об`єкт нерухомого майна: житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості, загальна площа 329,9 кв.м за адресою АДРЕСА_1 , розмір частки 1/2.

Ухвалою суду від 23.11.2020 р., відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі за позовом Фаршіді ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гаврилова Ольга Василівна, Реєстраційна служба Головного територіального управління юстиції у м. Києві про скасування державної реєстрації права власності, витребування майна із чужого незаконного володіння, та призначено підготовче судове засідання.

25.01.20021 р. до суду від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Денисенка Є.В.надійшла заява про забезпечення позову, в якій представник позивача просить: забезпечити позов шляхом накладення арешту на об`єкт незавершеного будівництва (житловий будинок), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , встановлення заборони суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств, Міністерства юстиції України), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які утворені та діють у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень» та мають відповідні повноваження щодо реєстрації прав та їх обтяжень на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту незавершеного будівництва розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Свою заяву позивач обґрунтовує тим, що невжиття заходів забезпечення позову можуть призвести до подальшого безперешкодного відчуження спірного об`єкту незавершеного будівництва відповідачем ОСОБА_2 , що може значно ускладнити виконання рішення суду, оскільки спір у даній справі виник з підстав незаконних дій відповідача ОСОБА_2 , а саме вчинення ним державної реєстрації права власності на будинок по АДРЕСА_1 , який взагалі не було введено в експлуатацію. Реєстраційні дії були вчиненні на підставі підроблених договорів купівлі-продажу від 07.11.2017 №1310 та від 08.11.2017 р. №1312. Крім того, як стало відомо позивачу, на офіційному сайті з продажу нерухомості ОЛХ розміщена об`ява стосовно продажу спірного будинку, яка була розміщена без відома позивача. Так, з метою уникнення відчуження спірного будинку відповідачем та вчинення ним у подальшому протиправних дій, існують підстави для забезпечення позову, шляхом накладення арешту.

Виходячи з цього, позивач просить забезпечити позов.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

За таких обставин розгляд заяви проводиться без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши письмові докази, подану заяву про забезпечення позову та матеріали позовної заяви, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ч.ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією із причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення.

При цьому закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч. 1 ст. 149 ЦПК України.

З точки зору закону, значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову.

Зокрема, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому, під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.08.2018 р. у справі №922/4587/13.

Встановлено, що предметом позову є визнання нечинним договір купівлі-продажу, скасування державної реєстрації права власності, витребування майна із чужого незаконного володіння.

Вирішуючи подану заяву, суд бере до уваги характер спірних правовідносин, вагомість поданих доказів та виходить з висунутих у цій справі позовних вимог.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

З урахуванням встановлених обставин справи та беручи до уваги предмет спору і зміст заявлених позовних вимог, враховуючи те, що спір у справі за позовом ОСОБА_1 фактично стосується майнових прав на зазначений вище об`єкт незавершеного будівництва (житловий будинок), суддя знаходить обґрунтованими доводи заявника про наявність достатніх підстав вважати, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду.

Разом з тим, розглядаючи питання про встановлення заборони суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств, Міністерства юстиції України), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які утворені та діють у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень» та мають відповідні повноваження щодо реєстрації прав та їх обтяжень на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту незавершеного будівництва розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , суд зазначає наступне.

Положення ст.ст. 149, 153 ЦПК України, які дозволяють суду забезпечити позов шляхом заборони вчиняти певні дії, носять оціночний характер судом ризиків заподіяння шкоди інтересам позивача.

З приписів норм цивільно-процесуального законодавства України вбачається, що процесуальне законодавство обумовлює допустимість застосування заходів із забезпечення позову наявністю обставин, які свідчать про те, що невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Забезпечення позову застосовується, як засіб запобігання можливим порушенням майнових чи охоронюваних законом інтересів особи.

Суд звертає увагу на те, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Крім того, за змістом ст.149 ч.2 ЦПК України забезпечення позову допускається у разі якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, а зазначене в заяві позивача обґрунтування, дає суду підстави для висновку щодо існування реальної загрози утруднення виконання чи неможливості виконання можливого судового рішення про задоволення позовних вимог в розрізі предмету спору та його взаємозв`язку із тим видом забезпечення позову, який просить застосувати позивач, а тому суд приходить до висновку про те, що вимоги, викладені у заяві про забезпечення позовних вимог підлягають частковому задоволенню.

Так, з урахуванням встановлених обставин справи та беручи до уваги предмет спору і зміст заявлених позовних вимог, суд вважає за необхідне заяву представника позивача про забезпечення позову задовольнити частково в межах позовних вимог та в порядку забезпечення позову накласти арешт на об`єкт незавершеного будівництва (житловий будинок), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки вважає, що такий захід забезпечення позову є відповідним та співмірним способом забезпечення у даній справі.

Суд вважає, що позивачем достатньо не обґрунтовано належними та достовірними доказами доцільність забезпечення позову, в частині заяви про заборону вчинення будь-яких реєстраційних дій в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту незавершеного будівництва розташованого за адресою: АДРЕСА_1 - відмовити, оскільки, позивачем не зазначено вчинення яких саме дій може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Таким чином, заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149-153, 259-261, 353-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Денисенка Є.В. про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гаврилова Ольга Василівна, Реєстраційна служба Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання нечинним договір купівлі-продажу, скасування державної реєстрації права власності, витребування майна із чужого незаконного володіння - задовольнити частково.

Накласти арешт на об`єкт незавершеного будівництва (житловий будинок), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В решті вимог - відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ).

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з наступного дня після її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду скарги апеляційним судом.

Суддя Кушнір С.І.