Справа № 234/6660/21
Провадження № 2/234/2988/21
23 вересня 2021 року місто Краматорськ
Краматорський міський суд Донецької області в складі:
головуючого судді Нейло І.М.,
за участю секретаря судового засідання Ридош Г.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Краматорську в порядку спрощенного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Доценко Марина Іванівна, до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування Краматорської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користуватися житловим приміщенням,-
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
В провадженні Краматорського міського суду Донецької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Доценко Марина Іванівна, до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування Краматорської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користуватися житловим приміщенням.
Позивач свої вимоги обґрунтував тим, що він є власником квартири, яка розташований за адресою: АДРЕСА_2 . В зазначеній квартирі зареєстровані відповідачі по справі. Відповідачі з серпня 2016 року в квартирі не мешкають та особистих речей не зберігають. Відповідачка ОСОБА_2 не бере участь в утриманні квартири та сплаті комунальних платежів. Через те, що в данній квартирі зареєстровані відповідачі, у позивача виникають труднощі зі сплатою комунальних платежів та оформлення субсидії. Просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .
Позивач в судове засідання не зявився, втім надав суду заяву в якій зазначив, що просить справу розглядати без його участі та просив позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином шляхом опублікування оголошення на Офіційному веб-порталі «Судова влада України» на офіційному веб-сайті Краматорського міського суду Донецької області та судовим повістками з повідомленням, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала.
Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Представник третьої особи Органу опіки та піклування Краматорської міської ради в судове засідання не з?явився, втім надав заяву в якій проти позовних вимог не заперечує, просить справу розглядати у його відсутність,з урахуванням обставин справи просила ухвалити рішення, яке не буде суперечить інтересам неповнолітньої особи.
Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до положення ч.2 ст. 247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами.
Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 16.06.2021 року провадження по справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду.
РОЗГЛЯНУВШИ МАТЕРІАЛИ ЦИВІЛЬНОЇ СПРАВИ, СУД ВСТАНОВИВ:
Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, зясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Правовідносини по даній цивільній справі регулюються Цивільним Кодексом України.
Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом права власності може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Згідно ст. ст. 150, 155 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено право користування жилим будинком (квартирою).
Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Отже, проаналізувавши вищезазначені обставини та норми законів, суд приходить до висновку, що позивач, який в установленому законом порядку набув право власності на квартиру, має право на визнання зареєстрованої особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В судовому засідання встановлено наступне.
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності власником квартири АДРЕСА_2 є позивач по справі.
Згідно складеного комітетом мікрорайону №4 акту про не проживання від 29.04.2021 року №01-20/89-150, в присутності свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , відповідачі ОСОБА_2 ,, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровані, але не мешкають в квартирі АДРЕСА_2 з серпня 2016 року по день складання акту, що свідчить про відсутність понад встановлені законом строки та підтверджує безперервність відсутності відповідачів в приміщенні.
Крім того, в судовому засіданні встановлено, що в період з серпня 2016 року по теперішній час, з питань вселення чи усунення перешкод в проживанні квартирі АДРЕСА_2 , відповідачі до позивача не зверталися.
Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, які вони мають право займати, визначаються його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Суд приймає до уваги те, що позивач самостійно утримуює будинок та сплачує комунальні послуги, з урахуванням нарахування комунальних платежів по кількості зареєстрованих в будинку, а також, враховує той факт, що позивач позбавлений можливості розпорядитися власним будинком.
Враховуючи, що неповнолітня дитина відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не досягла десяти років, відповідно до ст. 29 ч. 4 ЦК України, їх місцем проживання є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
На підставі викладеного, враховуючи, що відповідачі не проживають з серпня 2016 року у зазначеній квартирі, поважні причини відсутності відповідачів в житлі понад один рік судом не встановлені, перешкод у користуванні цією квартирою позивач відповідачам не чинить, відповідачі не надають коштів на її утримання та не сплачують комунальні послуги, суд дійшов висновку, про задоволення позовних вимог щодо визнання відповідачів такими, що втратили право користування вказаним житлом.
Керуючись вимогами ст. ст. 2,4, 141, 258, 259, 263-268, 271-273, 280-284 ЦПК України, ст. 317,319, 391 ЦК України, ст. 150,156 ЖК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Доценко Марина Іванівна, до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування Краматорської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користуватися житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування жилим приміщенням в квартирі квартирі АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржено в Донецький апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було врученим у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Краматорського

міського суду І.М.Нейло