Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/869/15-ц

17 листопада 2021 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - Грещука Р.П.,

секретарів - Кушнірчук М.Д.,

Нагорняк Г.М.,

з участю: представника позивача - Давимуки В.Я.,

представника Надвірнянського РВ ДВС

Південно-Західного міжрегіонального

управління Міністерства юстиції

(м.Івано-Франківськ) - Поповича С.М.,

представника ТОВ"Прикарпатсервіс" - Гуменюка Б.С.,

представника третьої особи: ОСОБА_1 - Марусина В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Надвірна справу за позовом ОСОБА_2 до відділу державної виконавчої служби Надвірнянського районного управління юстиції (Надвірнянського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, Товариства з обмеженою відповідальністю «Прикарпатсервіс», треті особи: ОСОБА_1 , ТзОВ «Кей-Колект», Надвірнянська районна державна нотаріальна контора про визнання недійсним прилюдних торгів з реалізації майна, протоколу прилюдних торгів та складеного на його підставі акту про реалізацію предмета іпотеки, визнання недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна, скасування запису про державну реєстрацію права власності, визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до відділу державної виконавчої служби Надвірнянського районного управління юстиції (Надвірнянського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), Державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, Товариства з обмеженою відповідальністю "Прикарпатсервіс", треті особи: ОСОБА_1 , ТзОВ "Кей-Колект", Надвірнянська районна державна нотаріальна контора про визнання недійсним прилюдних торгів з реалізації майна, протоколу прилюдних торгів та складеного на його підставі акту про реалізацію предмета іпотеки; визнання недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна; скасування запису про державну реєстрацію права власності, визнання права власності.

Просила суд ухвалити рішення, яким:

- визнати недійсними прилюдні торги з реалізації майна (предмет іпотеки - нежитлові приміщення, загальною площею 2368,7 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ), належного ОСОБА_2 , проведені Державним підприємством «Інформаційний центр» міністерства юстиції України 30.01.2015 року, протокол №47898 прилюдних торгів від 30.01.2015 року та складений на його підставі акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 13.02.2015 року;

- визнати недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна (предмет іпотеки -нежитлові приміщення, загальною площею 2368,7 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ), за результатами проведених Державним підприємством «Інформаційний центр» міністерства юстиції України прилюдних торгів 30.01.2015 року, видане покупцеві - Товариству з обмеженою відповідальністю «Прикарпатсервіс», , 76000, м.Івано-Франківськ, вул.Галицька, 109;

- скасувати запис про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно (предмет іпотеки - нежитлові приміщення, загальною площею 2368,7 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ), за Товариством з обмеженою відповідальністю «Прикарпатсервіс», , 76000, м.Івано-Франківськ, вул.Галицька, 109;

- визнати за ОСОБА_2 право власності на нерухоме майно (предмет іпотеки -нежитлові приміщення, загальною площею 2368,7 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ), а також покласти на відповідачів судові витрати по справі.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги ОСОБА_2 підтримав з підстав, наведених у позовній заяві та відповіді на відзив на неї і просив їх задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача - Надвірнянського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) в судовому засіданні позов не визнав з підстав, наведених в запереченні на позов від 14.08.2014 року, який наявний в матеріалах справи, зазначивши, що позиція відділу ДВС відносно заявленого позову не змінилася.

Крім того вказав, що в своїх поясненнях представник позивача ОСОБА_2 адвокат Давимука В.Я. стверджує, що позивача не було повідомлено про оцінку та уцінку майна. Однак, як зазначив представник відповідача, дане твердження не відповідає дійсності оскільки, відповідно до положень ч.3 ст.58 ЗУ «Про виконавче провадження» (який діяв на той момент), 22.09.2014 року за вихідним №02-27/4045 на адресу сторін виконавчого провадження було надіслано рекомендованою кореспонденцією повідомлення про оцінку майна боржника, що підтверджується фіскальними чеками ІФД УДППЗ «Укрпошта» та реєстром на відправлення рекомендованої кореспонденції за 24.09.2014 року.

Відносно посилання представника позивача та представника третьої особи про те, що їм не було відомо про експертну оцінку майна та про площу майна, яке передано на реалізацію, представник відповідача вважає, що дане твердження є завідомо неправдивим, оскільки 29.12.2014 року останні з`явилися у відділ ДВС та ознайомились із матеріалами виконавчого провадження, а також отримали копії даного виконавчого провадження. Крім того, 30.12.2014 року ОСОБА_2 звернулась до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області із скаргою про визнання дій державного виконавця незаконними, додавши до неї копії висновку експерта Михайлової Т.В. від 17.09.2014 року та акт уцінки майна від 25.12.2014 року. Тобто позивачу достовірно було відомо про ціну продажу та площу нежитлових приміщень, які підлягали реалізації.

Що стосується позиції представника позивача про те, що відділом ДВС порушено вимоги ч.6 ст.38 ЗУ «Про іпотеку», згідно якої ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, вказав, що положення ст.38 ЗУ «Про іпотеку» не можуть застосовуватись в даному випадку, оскільки ця стаття регулює право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки та регулює відносини між іпотекодержателем та іпотекодавцем. В даному ж випадку наявне рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто застосовуються положення Закону України «Про виконавче провадження».

А доводи представника позивача на те, що якщо б майно продалось за більшою ціною то ОСОБА_2 змогла б погасити кредит ОСОБА_1 , на думку представника Надвірнянського РВ ДВС не має жодного відношення до даної справи, оскільки представник позивача посилається на зовсім іншу справу із зовсім іншим кредитором та позичальником. Крім того, навіть якщо б майно ОСОБА_2 продалось за більшою ціною то кошти б не направлялись ОСОБА_2 , а були б спрямовані стягувачу ТОВ «Кей Колект», і в цьому випадку щодо заниженої ціни продажу мав би заперечувати стягував, а не ОСОБА_2 . Стягувач ТОВ «Кей Колект» в свою чергу погодився із експертною оцінкою та ціною продажу.

Враховуючи наведене, просив суд відмовити ОСОБА_2 в задоволенні її позовних вимог за їх безпідставністю.

Представник відповідача - ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином неодноразово.

Представник відповідача - ТзОВ «Прикарпатсервіс» в судовому засіданні позов ОСОБА_2 також не визнав, підтримав поданий відзив на позовну заяву і просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю з мотивів, наведених у відзиві від 16.10.2018 року.

Представник третьої особи: Марусина В.В., - ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав заявлені ОСОБА_2 позовні вимоги та просив їх задоволити в повному обсязі.

Представник ТзОВ «Кей-Колект» в судове засідання не прибув, натомість направив на адресу суду клопотання, в якому просив розгляд даної справи проводити у його відсутності. Разом з тим зазначив, що ТзОВ «Кей-Колект» категорично заперечує проти задоволення позову ОСОБА_2 .

Представник Надвірнянської РДНК в судове засідання також не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи та за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 2 ст.77 ЦПК України передбачено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У своїх позовних вимогах позивач посиляється на те, що рішенням Надвірнянського районного суду від 20.10.2014 року задоволено позов ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором між АКБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 №0 від 29.01.2007 року в розмірі 1950811,47 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки: нежитлове приміщення, загальною площею 2368,70 кв.м., яке належить ОСОБА_2 на праві приватної власності та знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Таким чином, вона, ОСОБА_2 , є іпотекодавець за вказаним кредитним договором.

23.01.2011 року відділом ДВС Надвірнянського РУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

30.01.2015 року відповідно до протоколу №47898 відбулись електронні торги, внаслідок яких належне їй майно було реалізоване.

Позивач зазначає, що 13.02.2015 року складено акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, який згідно з актом, є підставою у відповідності до Наказу Міністерства юстиції від 03.03.2004 року № 20/5 для видачі нотаріусом Свідоцтва про придбання нерухомого майна (втратив чинність на підставі Наказу Міністерства юстиції №296/5 від 22.02.2012 року).

Вважає, що в процесі реалізації майна державним виконавцем відділу ДВС Надвірнянського РУЮ та ДП «Інформаційний центр» МЮУ допущені порушення вимог закону, які суттєво вплинули на її права.

Зокрема вказує, що 26.12.2014 року, під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №24680665, їй стало відомо про те, що заступником начальника відділу ДВС Надвірнянського РУЮ, державним виконавцем Поповичем С.М., проведено уцінку майна (предмета іпотеки), - нежитлових приміщень, загальною площею 1508,7 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , яке передане для реалізації шляхом проведення електронних торгів до ДП «Інформаційний центр» МЮУ.

Стверджує, що про уцінку її не було повідомлено.

Також зазначила, що з матеріалів провадження їй стало відомо, що іпотекодержателем цього майна на даний час (на момент ознайомлення її з матеріалами виконавчого провадження) був ТзОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ».

Вважає дії державного виконавця відділу ДВС Надвірнянського РУЮ Поповича С.М. щодо оцінки та уцінки майна неправомірними з огляду на те, що згідно з актом уцінки майна від 25.12.2014 року, початкова ціна продажу майна становила 1220594,00 грн., сума уцінки - 24 %, ціна після уцінки становить - 927651,44 грн.

Звіт №199-Ф та висновок експерта Михайлової Т.В. від 17.09.2014 року про оцінку та вартість нежитлових приміщень, що розташовані за вищевказаною адресою нею виявлено тільки в матеріалах виконавчого провадження.

Вказує, що про експертну оцінку майна її не повідомлено, оскільки в вересні 2014 року нею не отримано повідомлення про оцінку майна, як значиться в документах провадження, а інший документ - виклик державного виконавця від 23.09.2014 року №02-27/4054 про сплату боргу та примусовий привід (довідка УДППЗ «Укрпошта»), що позбавило її можливості оскаржити оцінку у визначеному законом порядку.

Крім того зазначила, що проведена оцінка майна є незаконою, оскільки сума 1220594,00 грн. не відповідає ринковій вартості майна і є суттєво заниженою. Відповідно до договору іпотеки від 29.01.2007 року, яким забезпечувалось виконання зобов`язань за кредитним договором між АКБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 №0 від 29.01.2007 року, вартість предмету іпотеки становила - 2777803 грн. (що за курсом Національного банку України на час укладення договору складало 550060 доларів США), і саме ця вартість забезпечувала виконання договору та становила реальну ринкову ціну і була погоджена сторонами договору.

Згідно з висновком експерта, вартість майна станом на 17.09.2014 року становить 1220594,00 грн. або 93317,58 доларів США, за курсом Національного банку України на дату оцінки. Отже, ціна майна, яке збережене нею повністю, на її думку, експертом явно занижена.

Зазначила також, що в отриманому нею 07.12.2014 року повідомленні ДП «Інформаційний центр» про прилюдні торги 15.12.2014 року, було вказано про реалізацію тільки складу пл.1508,7 кв.м., а згідно з актом уцінки майна від 25.12.2014 року, державним виконавцем додатково уцінено, а 30.01.2015 року і реалізоване все майно іпотеки (пилорама, цех, вага заг. площею 860 кв.м.,), тобто всього 2368,7 кв.м. Отже, державний виконавець уцінив майно площею 860 кв.м., яке згідно з отриманою нею інформацією, не було предметом реалізації на перших прилюдних торгах.

Така ж, на її думку, недостовірна інформація про реалізацію тільки складу площею 1508,7 кв.м., була опублікована і в засобах масової інформації - газетах «Галичина» 10.01.2015 року та «Західний кур`єр» 08.01.2015 року, чим порушено вимоги п.п.10 розділу 3 Порядку, яким визначено, що коли при реалізації підлягає нежитлове приміщення, в інформації про майно додатково зазначаються розмір площі, тобто фактично від потенційних покупців приховано 860 кв.м. площі майна.

Внаслідок надання їй неправдивої інформації про обсяг реалізації майна вона була впевнена в тому, що залишок майна загальною площею 860 кв.м., який не реалізується на торгах, дозволить їй погасити існуючу заборгованість сина ОСОБА_1 - боржника за кредитним договором в сумі - 1149852,15 грн., яка продовжує існувати.

Згідно п.5 Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерстві юстиції України від 16.04.2014 №656/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.04.2014 р. за №427/25204 про день та час проведення електронних торгів та про початкову ціну продажу майна її, як іпотекодавця, повинні були повідомити не пізніше ніж за 15 днів до початку проведення електронних торгів з реалізації предмета іпотеки.

Водночас, повідомлення про день та час проведення електронних торгів та про початкову ціну продажу майна вона отримала 06.12.2014 року, значить початок проведення електронних торгів з реалізації предмета іпотеки повинен був відбутись не раніше 22.12.2014 року.

Торги були призначені на 15.12.2014 року, відбулись 15.12.2014 року, раніше на 7 днів, тобто, як вважає позивач, з порушенням встановленого законом терміну, що зменшило кількість потенційних покупців, порушило принципи конкурентності та вигідності, вплинуло на формування ціни реалізації предмету іпотеки.

Уцінка майна державним виконавцем проведена 25.12.2014 року. Майно направлено на торги 30.12.2014 року.

Також позивач зазначає, що в даному випадку нежитлові приміщення, які знаходяться по АДРЕСА_1 , були передані в іпотеку АКБ «УкрСиббанк» з метою забезпечення повного виконання зобов`язань позичальника за договором №0 від 29.01.2007 року.

Вказує, що згоди щодо початкової ціни продажу між іпотекодавцем та іпотекодержателем не було, вжиття органом стягнення будь-яких дій, спрямованих на встановлення того, чи досягли іпотекодавець та іпотекодержатель згоди щодо початкової ціни продажу також не було, про оцінку майна її не повідомлено, а відповідно неможливо на її думку використовувати в даному випадку оцінку майна, проведену всупереч вимогам закону.

Стверджує, що будь-якого повідомлення про день та час проведення електронних торгів 30.01.2015 року та про початкову ціну продажу майна, ні вона ні боржник ОСОБА_1 , не отримали взагалі.

Таким чином, вважає позивач, органом ДВС та ДП «Інформаційний центр» МЮУ порушено вимоги ст.ст.41, 43 Закону України «Про іпотеку» та Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом МЮ України від 16.04.2014 № 656/5 під час організації та проведення прилюдних торгів, вимоги законодавства та принципи публічних торгів щодо їх прозорості, конкурентності та вигідності, а тому просить суд задоволити її позовні вимоги.

Разом з тим, судом встановлені наступні обставини:

Частиною 1 ст.77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а ч.2 цієї статті визначено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги, чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ч.2 ст.78 ЦПК України вбачається, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В той же час ч.1 ст.81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні перевірено, що рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 20.12.2010 року, що набрало законної сили, позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 задоволено. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 29.01.2007 року в розмірі 1950811 грн. 17 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежитлові приміщення, загальною площею 2368,7 кв.м. по АДРЕСА_1 , які належали ОСОБА_2 на праві приватної власності.

23.01.2011 року головним державним виконавцем ВДВС Надвірнянського РУЮ Івано-Франківської області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

В судовому засіданні досліджено звіт №199-ІФ від 17.09.2014 року, складений суб`єктом оціночної діяльності - підприємцем ОСОБА_3 , ринкова вартість нежитлових приміщень, загальною площею 2368,70 кв.м. по АДРЕСА_1 , становить 1220594 грн.

21.11.2014 року ДП «Інформаційний центр» МЮУ, як організатором проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, надіслало ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та сторонам виконавчого провадження повідомлення за №01-03/9100, яким проінформовано, що нежитлові приміщення, що розташовані по АДРЕСА_1 , будуть реалізовані шляхом проведення електронних торгів, як призначені на 15.12.2014 року, за початковою ціною продажу майна 1220594 грн. Зазначене повідомлення було одержано ОСОБА_2 06.12.2014 року. Вказані електроні торги, призначені на 15.12.2014 року, визнані такими, що не відбулися, з підстав відсутності зареєстрованих учасників.

25.12.2014 року державним виконавцем відділу ДВС Надвірнянського РУЮ Івано-Франківської області Поповичем С.М. проведено уцінку описаного (арештованого) майна на 24% від його початкової вартості, про що складено акт уцінки майна. Відповідно до зазначеного акту вартість арештованого майна позивача, переданого на реалізацію після його уцінки, становила - 927651 грн. 44 коп.

13.01.2015 року ДП «Інформаційний центр» МЮУ направило повідомлення про проведення повторних торгів з реалізації арештованого майна ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та сторонам виконавчого провадження, а також проінформовано про те, що нежитлові приміщення, що розташовані за вищевказаною адресою, будуть реалізовані шляхом проведення електронних торгів, призначених на 30.01.2015 року, за початковою ціною - 927651 грн. 44 коп.

Повторні електронні торги з реалізації арештованого майна позивача організатором було призначено на 30.01.2015 року, тобто зі спливом місячного строку з дня проведення уцінки спірного майна, за ціною продажу майна - 927651 грн. 44 коп.

30.01.2015 року були проведені електроні торги з реалізації арештованого нерухомого майна позивача (предмета іпотеки) і згідно з протоколом від 30.01.2015 року №47898 переможцем стало ТзОВ «Прикарпатсервіс», яке придбало вказане майно за ціною 927651 грн. 44 коп.

13.02.2015 року державним виконавцем відділу ДВС Надвірнянського РУЮ Івано-Франківської області Поповичем С.М. на підставі протоколу від 30.01.2015 року №47898 проведення електронних торгів та документів, що підтверджують розрахунок переможця за придбане майно, складено акт про реалізацію предмета іпотеки, затверджений начальником відділу ДВС Надвірнянського РУЮ Івано-Франківської області, ОСОБА_4 13.02.2015 року, а 17.02.2015 року приватним нотаріусом Надвірнянського РНО Івано-Франківської області Гуменюком Р.В. було видано ТзОВ «Прикарпатсервіс» свідоцтво про придбання ним нерухомого майна з прилюдних торгів (т.1 а.с.128).

В судовому засіданні також встановлено, що позивач ОСОБА_2 отримавши 06.12.2014 року повідомлення від ДП «Інформаційний центр» МЮУ про вартість нежитлових приміщень та їх реалізацію на електронних торгах, в цей же день звернулася до державного виконавця та повідомила про незгоду з визначеною оцінкою і просила не проводити електронні торги до часу проведення іншої оцінки.

Судом також з`ясовано, що позивач ОСОБА_2 жодних дій щодо виконання рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 20.12.2010 року та погашення боргу не вчиняла.

15.12.2014 року державний виконавець повідомив позивача ОСОБА_2 , що підстав для задоволення заяви немає, оскільки позивач свою незгоду із експертною оцінкою арештованого майна не заявляла в період з 22.09.2014 року по 04.11.2014 року.

В процесі судового розгляду також з`ясовано, що 14.01.2015 року позивач ОСОБА_2 оскаржила та подала до суду скаргу на дії державного виконавця.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 16.06.2015 року, було визнано незаконними дії державного виконавця відділу ДВС Надвірнянського РУЮ Івано-Франківської області, Поповича С.М. щодо визначення ціни продажу та уцінки направленого на реалізацію арештованого майна, скасовано висновок експерта Михайлової Т.В. від 17.09.2014 року про вартість нежитлових приміщень, що розташовані в АДРЕСА_1 . Скасовано акт уцінки описаного майна від 25.12.2014 року, складеного державним виконавцем відділу ДВС Надвірнянського РУЮ Івано-Франківської області, Поповичем С.М. Зобов`язано державного виконавця відділу ДВС Надвірнянського РУЮ Івано-Франківської області здійснити процедуру визначення ціни продажу арештованого майна у відповідності до вимог ст.ст.41, 43 Закону України «Про іпотеку». Ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 07.09.2015 року ухвалу Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 16.06.2015 року залишеною без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 09.12.2015 року ухвалу Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 16.06.2015 рокута ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 07.09.2015 рокузалишено без змін (т.1 а.с.177-185).

Водночас суд констатує, що в ході розгляду даної справи ухвалою Колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 13.09.2017 року касаційну скаргу ТзОВ «Прикарпатсервіс» задоволено частково, рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 29.06.2016 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 06.10.2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Як вказав суд касаційної інстанції в своїй ухвалі, «… встановивши, що проведення прилюдних торгів відбулося з порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасового положення, суди не перевірили, чи вплинули ці порушення на результати торгів, чи є дані про іншу ціну предмета іпотеки до торгів, чи виконувала позивач рішення районного суду, чи порушені внаслідок цього права і законні інтереси позивача, який оспорює результати торгів, оскільки підставою для пред`явлення позову про визнання прилюдних торгів недійсними є наявність не лише порушення норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює.

Проте суди в порушення ст.ст.212-214, 303, 315 ЦПК України зазначені вище вимоги закону не врахували, не з`ясували належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог, які правовідносини сторін випливають з установлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин та дійшли передчасного висновку про часткове задоволення позовних вимог».

Частиною 1 ст.417 ЦПК України закріплено, що вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Таким чином, суд констатує наступне:

Щодо вимоги суду касаційної інстанції до суду першої інстанції перевірити, чи виконувала позивач рішення районного суду:

Рішенням Надвірнянського районного суду від 20.12.2010 року у справі №2-4/2010р., задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та в рахунок погашення заборгованості в розмірі 1950811,17 грн. за кредитним договором №0 від 29.01.2007 року, укладеним між ОСОБА_1 та банком звернуто стягнення на предмет іпотеки: нежитлове приміщення загальною площею 2368,7 кв.м., яке належить ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Добротівською сільською радою від 17.01.2007 року на підставі рішення виконавчого комітету від 12.12.2006 року за №96, зареєстрованого Івано-Франківським ОБТІ 17.01.2007 року в реєстраційній книзі №17 нф за реєстровим №9, та знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Дане рішення суду набрало законної сили і Надвірнянським районним судом 28.01.2011 року видано виконавчий лист за №2-4, який ПАТ «УкрСиббанк» відправлено до ДВС Надвірнянського РУЮ для примусового виконання. Постановою Державного виконавця вказаного відділу ДВС від 23.02.2011 року відкрито виконавче провадження №24680665. Також цією постановою боржнику надано строк до 02.03.2011 року добровільно виконати виконавчий документ (т.1 а.с.9). Однак, як перевірено судом, ОСОБА_2 в добровільному порядку рішення суду не виконано, жодних доказів про його виконання стороною позивача суду не надано.

Щодо вимоги суду касаційної інстанції до суду першої інстанції перевірити чи порушені права і законні інтереси позивача, який оспорює результати торгів то слід зазначити що на виконання порушення вимог ч.ч.1, 2 ст.77, ч.2 ст.78, ч.1 ст.81 ЦПК України, позивачем не надано суду жодних доказів про те, які саме її права і законні інтереси порушені внаслідок проведених торгів.

Як вказує Велика палата Верховного суду в своїй постанові від 12.07.2021 року у справі №204/1345/19 для визнання судом прилюдних торгів недійсними необхідним є: наявність підстав для визнання прилюдних торгів недійсними (порушення правил проведення торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Проте, як зазначено вище, позивачем не надано суду жодних доказів про те, які саме її права і законні інтереси порушені в наслідок проведених торгів.

Щодо вимоги суду касаційної інстанції до суду першої інстанції перевірити чи є дані про іншу ціну предмета іпотеки до торгів, судом встановлено наступне.

В матеріалах справи є наявний звіт №199-ІФ про незалежну оцінку вартості нежитлових приміщень від 17.09.2014 року та рецензія на даний звіт від 23.05.2018 року. Згідно загального висновку вказаної рецензії зазначено, що звіт в цілому відповідає вимогам нормативно - правових актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, які не вплинули на достовірність оцінки.

Крім того, ПП «Прикарпатсервіс» долучено до матеріалів справи висновок про вартість об`єкта оцінки спірного майна від 03.05.2018 року, проведеного СПД ОСОБА_5 , згідно висновку якого вартість майна станом на лютий місяць 2015 року складала 1220000 грн., що в цілому відповідає вартості майна, визначеній звітом №199-ІФ. Також в матеріалах справи наявна рецензія від 08.05.2018 року провідного експерта-оцінювача Позднякова Ю.В., на звіт про оцінку майна від 03.05.2018 року. Згідно загального висновку даної рецензії - звіт в цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, які не вплинули на достовірність оцінки (т.3 а.с.104-117).

Таким чином, в матеріалах справи наявні два звіти про оцінку майна та дві рецензії, які підтверджують правильність визначення оцінки.

Разом з тим, стороною позивача не надано жодних доказів про іншу вартість спірного майна та не спростовано висновок про вартість об`єкта оцінки від 03.05.2018 року.

Натомість позивач в своїх поясненнях, наданих в судових засіданнях, як на підставу, що свідчить про заниження вартості спірного майна, посилається тільки на ухвалу Надвірнянського районного суду від 16.06.2015 року у справі №348/41/15-ц, якою задоволено скаргу ОСОБА_2 та визнано незаконними дії державного виконавця ВДВС Надвірнянського районного управління юстиції щодо визначення ціни продажу та уцінки направленого на реалізацію арештованого майна. Скасовано висновок експерта Михайлововї Т.В. від 17.09.2014 року про вартість нежитлових приміщень, що розташовані в АДРЕСА_1 .

Частина 4 ст.82 ЦПК України передбачає, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Однак, ч.5 даної статті ЦПК України визначає, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Суд зазначає, що ТзОВ «Прикарпатсервіс» не було стороною у справі №348/41/15-ц і має право на спростування тої обставини, що вартість спірного майна була занижена.

Як вказує Велика палата Верховного суду в своїй постанові від 13.03.2018 року у справі №914/881/17, звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності (п.34 Постанови). Встановлена правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов`язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів (п.34 Постанови).

Крім того, як вбачається з матеріалів даної справи, ухвали Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 16.06.2015 року у справі №348/41/15-ц, на момент виникнення спірних правовідносин - не існувало.

Щодо вимоги суду касаційної інстанції до суду першої інстанції перевірити чи вплинули ці порушення на результати торгів, суд звертає увагу на наступне:

Позивач також не надала жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував, що порушення норм Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасового положення вплинули на результати торгів.

На переконання суду, твердження сторони позивача базуються виключно на припущеннях без жодної доказової бази.

Щодо правової позиції позивача про те, що її не повідомлено про експертну оцінку майна, не отримано повідомлення про оцінку майна, а тільки виклик до державного виконавця від 23.09.2014 року №02-27/4054, що позбавило її можливості оскаржити оцінку у визначеному законом порядку, слід зазначити наступне.

В матеріалах справи наявний лист про виклик до державного виконавця від 23.09.2014 року, який відділ ДВС Надвірнянського РУЮ направляв ОСОБА_2 у відповідності до вимог ч.1 ст.31 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувану відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Таким чином, лист про виклик до державного виконавця від 23.09.2014 року, який він направляв ОСОБА_2 направлявся саме простим листом, а не рекомендованим, про що вказує позивач.

Частина 1 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувана - заставодержателя. А частина 8 цієї ж статті зазначає, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

Стаття 41 Закону України «Про іпотеку» визначає, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

Частина 3 ст.62 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону.

Частиною 1 ст.58 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

Частина 2 цієї ж статті вказує, що у разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно або якщо боржник чи стягувач заперечує проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, державний виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна. Витрати, пов`язані з призначенням суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання, несе сторона, яка оспорює вартість майна, визначену державним виконавцем.

Згідно частини 3 даної статті передбачено, що державний виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам. У разі якщо сторони не згідні з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають право подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна рекомендованим листом за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим державним виконавцем.

Як випливає із матеріалів справи відділом ДВС «Надвірнянського РУЮ у відповідності до вимог ч.2 ст.58, ч.3 ст.62 Закону України «Про виконавче провадження», визначення вартості майна було проведено шляхом проведення експертизи. Вартість оцінки станом на 17.09.2014 року склала 1220594 грн.

Станом на момент виникнення спірних правовідносин та на даний час діють «Правила надання послуг поштового зв`язку», затверджені Постановою КМУ від 05.03.2009 року №270.

Згідно п.1 даних правил передбачено, що вони визначають порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку та регулюють відносини між ними.

Пунктом 2 зазначених вище правил визначено, що: реєстроване поштове відправлення - поштове відправлення, яке приймається для пересилання з видачею розрахункового документа, пересилається з приписуванням до супровідних документів та вручається одержувачу під розписку; рекомендоване поштове відправлення - реєстрований лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок "М", які приймаються для пересилання без оцінки відправником вартості його вкладення; розрахунковий документ - документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв`язку; штриховий кодовий ідентифікатор - штрихова позначка, побудована за певними правилами і призначена для автоматичної ідентифікації реєстрованих поштових відправлень.

В матеріалах справи міститься лист відділу ДВС Надвірнянського РУЮ від 22.09.2014 року №02-27/4045, яким державний виконавець в силу вимог ч.3 ст.58 Закону України «Про виконавче провадження» повідомив ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про результати визначення експертної оцінки майна. Даний лист був відправлений боржникам в двох примірниках рекомендованими листами 24.09.2014 року із штрихкодовими ідентифікаторами №671 та 663. Перший з них був отриманий боржником 27.09.2014 року, а другий 25.09.2014 року, доказом чого є відстеження пересилання поштових відправлень від 11.12.2014 року, які містяться в матеріалах справи (т.1 а.с.83-87).

Також в матеріалах справи наявна копія листа ЦПЗ №4 Укрпошта від 18.03.2015 року №21/35, згідно якого ОСОБА_2 повідомлено, про те, що нею особисто 26.09.2014 року отримано лист за №663.

В силу вимог ч.3 ст.58 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають право подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення.

Частина 4 цієї ж статті Закону вказує, що у разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна. Витрати, пов`язані з рецензуванням звіту, несе сторона, яка заперечує проти результатів оцінки. У разі незгоди з оцінкою, визначеною за результатами рецензування, сторони мають право оскаржити її в судовому порядку в десятиденний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Стаття 58 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачала можливості проведення рецензування оцінки майна з ініціативи виконавця.

В зв`язку з тим, що заперечень на оцінку від боржників не надходило, відповідно рецензування оцінки не проводилось.

Також позивач в своїй позовній заяві вказує на те, що у отриманому 07.12.2014 року нею повідомленні ДП «Інформаційний центр» про прилюдні торги 15.12.2014 року, було вказано про реалізацію тільки складу пл.1508,7 кв.м., а згідно з актом уцінки майна від 25.12.2014 року державним виконавцем додатково уцінено, а 30.01.2015 року і реалізовано все майно іпотеки (пилорама, цех, вага загальною площею 860 кв.м.) тобто всього 2368,7 кв.м. Отже державний виконавець уцінив майно площею 860, кв.м., яке згідно з отриманою мною інформацією, не було предметом реалізації на перших прилюдних торгах.

Зазначене твердження позивача спростовується наявними в матеріалах справи копією листа відділу ДВС від 19.12.2014 року №02-23/5264, яким відділ ДВС повідомляє ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про те, що 25.12.2014 року о 10 год.00 хв. за адресою місця знаходження відділу ДВС буде проведена уцінка арештованого майна, що належить ОСОБА_2 так як дане майно не реалізоване в зв`язку з відсутністю покупців. Також в матеріалах справи наявний реєстр на відправлення рекомендованої кореспонденції від 22.12.2014 року, список Н2264, завірений поштовим штемпелем та відстеження поштових відправлень від 17.06.2015 року, які свідчать, що рекомендовані листи із штрихкодовими ідентифікаторами №388 та 370 отримані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 особисто 25.12.2014 року (т.1 а.с.89-92).

Як випливає із акту уцінки майна від 25.12.2014 року, державним виконавцем уцінено майно загальною площею 2368,7 кв.м., тобто уцінено все майно а не майно площею 860 кв.м., на що вказує позивач.

Щодо твердження позивача про те, що в отриманому нею 17.09.2014 року повідомленні ДП «Інформаційний центр» про прилюдні торги 15.12.2014 року, було вказано про реалізацію тільки складу пл.1508,7 кв.м., а згідно актом уцінки майна від 25.12.2014 року, державним виконавцем уцінено, а 30.01.2015 року і реалізоване все майно іпотеки (пилорама, цех, вага заг.площею 860 кв.м.) тобто всього 2368,7 кв.м., отже державний виконавець уцінив майно площею 860 кв.м., яке згідно з отриманою позивачем інформацією не було предметом реалізації на перших прилюдних торгах, слід зазначити, що в матеріалах справи наявні копія оголошення в газеті «Галичина» за 25.11.2014 року. №180, та копія оголошення в газеті «Західний кур`єр" від 27.11.2014 року №48, про продаж нежитлових приміщень загальною площею 2368,7 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 , дата торгів - 25.12.2014 року о 09 год. 00 хв. Також в даних оголошеннях зазначено, що додаткова інформація міститься за посиланнями: http//torgi.minjust.gov.ua, лот 18282 (https://setam.net.ua/auction/21499).

Зокрема, на сайті зазначено, що іпотечне майно: нежитлові приміщення, що знаходиться в АДРЕСА_1 , а саме: склад літера «Б», загальною площею 1508,7 кв.м., (стіни цегляні, є електрика), пилорама «В» - 287,5 кв.м., (стіни цегляні, є електрика), цех «Г» - 551,4 кв.м. (стіни цегляні, є електрика), вага «Д» - 21,1 кв.м., (стіни цегляні, є електрика).

Тобто на торги 15.12.2014 року виставлялось майно загальною площею 2368,7 кв.м., а не майно площею 1508,7 кв.м.

Крім того, як випливає із акту уцінки майна від 25.12.2014 року, копія якого знаходиться в матеріалах справи, державним виконавцем уцінялось майно площею 2368,7 кв.м. а не майно площею 1508,7 кв.м., що судом перевірено.

Щодо посилання позивача та її представника на те, що недостовірна інформація про реалізацію складу площею 1508,7 кв.м. була опублікована і в засобах масової інформації - газетах «Галичина» 10.01.2015 року та «Західний кур`єр» 08.01.2015 року, чим порушено вимоги пп.10 розділу 3 Порядку, яким визначено, що коли при реалізації підлягає нежитлове приміщення, в інформації про майно додатково, зазначаються розмір площі і фактично від потенційних покупців приховано 860 кв.м. площі майна, в судовому засіданні з`ясовано, що в газетах «Галичина» 10.01.2015 року та «Західний кур`єр» 08.01.2015 року дійсно опубліковано оголошення, в якому зазначена площа 1508,7 кв.м., однак в цих же оголошеннях вказано, що додаткова інформація міститься за посиланнями: http//torgi.minjust.gov.ua, лот 18282 (https://setam.net.ua/auction/21499), вказано: іпотечне майно: нежитлові приміщення, що знаходиться в АДРЕСА_1 , а саме: склад літера «Б», загальною площею 1508,7 кв.м., (стіни цегляні, є електрика), пилорама «В» - 287,5 кв.м., (стіни цегляні, є електрика), цех «Г» - 551,4 кв.м. (стіни цегляні, є електрика), вага «Д» - 21,1 кв.м. (стіни цегляні, є електрика).

Також в своїх позовних вимогах ОСОБА_2 вказує, що внаслідок надання їй інформації про обсяг реалізації майна вона була впевнена в тому, що залишок майна заг.площею 860 кв.м., який не реалізується на торгах, дозволить їй погасити існуючу заборгованість її сина ОСОБА_1 - боржника за кредитним договором в сумі 1149852.

Однак, як з`ясовано в ході розгляду справи, позивачем з моменту відкриття виконавчого провадження по даний час погашення заборгованості за вказаним кредитним договором не здійснюється.

Відносно твердження сторони позивача про те, що торги, які призначені і відбулися 15.12.2014 року, проведені раніше на 7 днів, тобто з порушенням встановленого законом терміну, що зменшило кількість потенційних покупців, порушило принципи конкурентності та вигідності, вплинуло на формування ціни реалізації предмету іпотеки, суд звертає увагу, що відповідно до п.5 розділу III «Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів» затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 16.04.2014 року №656/4, зареєстрованого в Мінюсті 16.04.2014 року за №427/25204 передбачено, що організатор зобов`язаний не пізніше ніж за 15 днів до початку проведення електронних торгів з реалізації предмета іпотеки опублікувати принаймні в двох місцевих (за місцем розташування предмета іпотеки) друкованих засобах масової інформації повідомлення про проведення електронних торгів. У повідомленні зазначається інформація про дату і час проведення електронних торгів, опис предмета іпотеки, що підлягає продажу, місце, де можна отримати додаткову інформацію про умови проведення електронних торгів, та інша необхідна інформація.

Не пізніше дня публікації повідомлення про проведення електронних торгів у засобах масової інформації організатор письмово повідомляє державного виконавця, іпотекодавця, іпотекодержателя та всіх осіб, що мають зареєстровані у встановленому законом порядку права та вимоги на предмет іпотеки, про день та час проведення електронних торгів та про початкову ціну продажу майна.

В матеріалах справи міститься лист ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України від 21.11.2014 року №01-03/9100, яким ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повідомлено про проведення торгів 15.12.2014 року, та копія сторінки газети «Галичина» від 25.11.2014 року із оголошенням про проведенням торгів.

Доказів того, що будь-які інші потенційні покупці, крім ТзОВ «Прикарпатсервіс» мали бажання брати участь у торгах, суду не надано.

Що стосується твердження ОСОБА_2 про те, що торги проведені з порушенням визначеного ст.49 Закону України «Про іпотеку» терміну і це негативно вплинуло на права та інтереси позивача, то дана обставина в ході судового розгляду не доведена.

На посилання ОСОБА_2 на вимоги ч.6 ст.38 Закону України «Про іпотеку», слід зазначити, що дана стаття застосовується при позасудовому врегулюванні, а не при продажу майна виконавчою службою в порядку виконання рішення суду, оскільки стаття 38 встановлює право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, а відповідно до вимог абз.3 ч.3 ст.36 Закону України «Про іпотеку», право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону відноситься до позасудового врегулювання.

Стосовно доводів позивача про те, що згоду на початкову ціну продажу між іпотекодавцем та іпотекодержателем вона не надавала, вжиття органом стягнення будь-яких дій, спрямованих на встановлення того, чи досягли іпотекодавець та іпотекодержатель згоди щодо початкової ціни продажу також не було, про оцінку майна її не повідомлено, а відповідно, неможливо використовувати в даному випадку оцінку майна, проведену всупереч закону, суд зазначає наступне.

Згідно вимог ч.2 ст.43 Закону України «Про іпотеку» визначено, що початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки.

Судом достовірно встановлено, що рішенням Надвірнянського районного суду від 20.12.2010 року у справі №2-4/2010р. ціна продажу іпотечного мана не була визначена. В договорі іпотеки від 29.01.2007 року, укладеному між іпотекодавцем та іпотекодержателем сторони не погодили між собою початкову ціну продажу предмета іпотеки. Більше того в матеріалах виконавчого провадження відсутні повідомлення від стягувача та боржника про погодження ціни продажу предмета іпотеки, а тому на думку суду, виконавчою службою правомірно проведено оцінку майна.

Як зазначено вище, в матеріалах справи наявні докази того, що позивачем отримано повідомлення про оцінку майна.

З приводу посилання ОСОБА_2 про те, що будь-якого повідомлення про день та час проведення електронних торгів 30.01.2015 року та про початкову ціну продажу ні вона ні ОСОБА_1 не отримували, - в матеріалах справи наявний лист ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції від 13.01.2015 року №01-06/494, адресований ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про електронні торги. Даний лист був відправлений на адресу позивача 15.01.2015 року листом із штрихкодовим ідентифікатором 230 та отриманий останньою 20.01.2015 року.

Таким чином, порушення вимог ч.3, ч.5 ст.43 Закону України «Про іпотеку» та порядку №656/5 відсутні, оскільки ОСОБА_2 повідомлено за п`ятнадцять днів до дня проведення торгів, так як зазначений строк обчислюється не з моменту отримання повідомлення позивачем, а з моменту відправлення повідомлення організатором прилюдних торгів.

З приводу твердження про порушення відповідачами вимог закону, вимог п.5 розділу 3 Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, про зазначення у повідомленні інформації про дату і час проведення електронних торгів, опис предмета іпотеки, що підлягає продажу, місце, надання боржникам та в ЗМІ недостовірної інформації про торги 15.12.2014 року та 30.01.2015 року (щодо обсягу майна) та неповідомлення боржників про торги 30.01.2015 року призвели до неможливості для позивача та іншого боржника взяти участь у торгах та першочергово придбати належне ОСОБА_2 майно, а отримане 07.12.2015 року повідомлення про торги 15.12.2014 року було неправдиве, внаслідок чого суттєво порушені права позивача на участь у проведенні прилюдних торгів, суд звертає увагу на ту обставину, що в повідомленнях, які опубліковані в засобах масової інформації з урахуванням повідомлень, що були опубліковані в мережі «інтернет» була надана вся інформація про дані торги.

Разом з тим, на виконання вимог ст.ст.76, 77, 78 ЦПК України, позивачем не надано суду доказів про те, що вона чи ОСОБА_1 подавали заявку на участь торгах для першочергового викупу свого майна та про те як саме неточності в оголошеннях вплинули на торги.

Крім того, позивач вказує, що наслідки порушень вплинули на результати торгів (обмеження кола покупців внаслідок надання неповної та неправдивої інформації, їх пропозицій ціни продажу) порушили її права та інтереси як іпотекодавця та іншого боржника її сина ОСОБА_1 , гарантовані дотриманням належного порядку організації та проведення прилюдних торгів, доказів з даного приводу також суду не представлено.

На переконання суду, встановлені та викладені вище обставини не спростовані в судовому засіданні стороною позивача.

При ухваленні рішення у справі суд враховує приписи Конституції України (ст.41) щодо гарантії права кожному володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод в статті 1 Першого протоколу, практично в єдиному приписі, що стосується майна, об`єднує всі права фізичної або юридичної особи, які містять у собі майнову цінність.

Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Таким чином, суд прийшов до переконання, що ТзОВ «Прикарпатсервіс» правомірно набуло право власності на спірне майно і в силу ст.41 Конституції України, ст.386 ЦК України, за встановлених судом обставин, не може бути в ньому обмежене.

Враховуючи вищевикладене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст.13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем ОСОБА_2 своїх позовних вимог.

З огляду на всі зазначені вище, повно та всебічно з`ясовані обставини, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що взадоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до відділу ДВС Надвірнянського РУЮ (Надвірнянського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, ТзОВ «Прикарпатсервіс», треті особи: ОСОБА_1 , ТзОВ «Кей-Колект», Надвірнянська районна державна нотаріальна контора про визнання недійсним прилюдних торгів з реалізації майна, протоколу прилюдних торгів та складеного на його підставі акту про реалізацію предмета іпотеки, визнання недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна, скасування запису про державну реєстрацію права власності, визнання права власності, слід відмовити.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, судові витрати слід покласти на позивача ОСОБА_2 .

На підставі наведеного, ст.ст.15, 16, 328, 386 ЦК України, ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), ЗУ «Про іпотеку» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 82, 89, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до відділу державної виконавчої служби Надвірнянського районного управління юстиції (Надвірнянського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, Товариства з обмеженою відповідальністю «Прикарпатсервіс», треті особи: ОСОБА_1 , ТзОВ «Кей-Колект», Надвірнянська районна державна нотаріальна контора про визнання недійсним прилюдних торгів з реалізації майна, протоколу прилюдних торгів та складеного на його підставі акту про реалізацію предмета іпотеки, визнання недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна, скасування запису про державну реєстрацію права власності, визнання права власності - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя Грещук Р.П.

Повний текст рішення

складено 26.11.2021 року.