печерський районний суд міста києва
Справа № 2-2200/12
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючиого - судді Литвинової І. В.,

при секретарі судових засідань - Винник С. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві заяву Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Хрещатик» про поновлення строку для його пред`явлення виконавчого листа до виконання у справі № 2-2200/12 за позовом Комунального підприємства Печерської районної у м. Києві ради по утриманню житлового господарства «Хрещатик» до ОСОБА_1 , треті особи Київська міська рада, ОСОБА_2 про зобов`язання звільнити земельну ділянку, шляхом демонтування гаража,

ВСТАНОВИВ:

Представник стягувача звернувся до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання у вказаній справі /а. с. 225-226/.

В обґрунтування заявник зазначив, що вищевказане рішення суду не виконано, позивач подав до ВДВС заяву про примусове виконання рішення суду у справі разом з виконавчим листом від 14 лютого 2013 року та ухвалу суду від 10 вересня 2020 року. Проте ВДВС повернув виконавчий документи стягувачу, у зв`язку із пропуском строку пред`явлення до виконання. Разом з тим, як стверджує заявник, строк пред`явлення виконавчого листа сплив з поважних причин - оскільки ВДВС не повідомив стягувача про закінчення виконавчого провадження.

У судове засідання, про яке повідомлялися належним чином, сторони не з`явилися.

Від представника заявника до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, заяву просить задовольнити.

Заява (подання) розглядається судом в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, при цьому їх неявка не є перешкодою для вирішення питання.

Суд, вивчивши подану заяву та додатки до неї, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку.

Рішенням Печерського районного суду м. Києві від 27 вересня 2012 року позов Комунального підприємства Печерської районної у м. Києві ради по утриманню житлового господарства «Хрещатик» до ОСОБА_1 , треті особи Київська міська рада, ОСОБА_2 про зобов`язання звільнити земельну ділянку, шляхом демонтування гаража, задоволено і зобов`язано відповідача звільнити земельну ділянку у садибі будинку АДРЕСА_1 , шляхом демонтування гаража за власний рахунок, присуджено стягнути судові витрати /а. с. 47, 48-50/.

В апеляційному порядку вказане рішення суду не оскаржувалося, набрало законної сили 07 жовтня 2012 року.

14 лютого 2013 року на виконання вказаного рішення видано виконавчий лист, який був пред`явлений до Печерського районного відділу державної виконавчої служби м Київ Головного територіального управління у м. Києві, для виконання.

Як вбачається з відповіді Печерського РВ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 26 лютого 2020 року на запит Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Хрещатик» № 11710 від 17 лютого 2020 року, 21 травня 2014 року державним виконавцем відділу, керуючись ст.ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження», видано постанову про відкриття виконавчого провадження № 43403948.

Вказаною постановою від 21 травня 2014 року встановлено боржнику строк до 13 листопада 2014 року для самостійного виконання виконавчого листа, виданого 28 травня 2014 року про зобов`язання ОСОБА_1 звільнити земельну ділянку у садибі буд АДРЕСА_1 шляхом демонтування гаража за власний рахунок.

13 лютого 2105 року державним виконавцем направлено вимогу про виконання зобов`язання, проте у вказаний державним виконавцем строк рішення суду боржником виконано не було, у зв`язку з чим постановою державного виконавця від 26 лютого 2015 року на боржника накладено штраф за невиконання рішення суду у розмірі 340, 00 грн.

28 вересня 2016 року державним виконавцем повторно направлено вимогу про виконання зобов`язання.

У вказаний державним виконавцем строк рішення суду боржником виконано не було, у зв`язку з чим постановою державного виконавця від 16 листопада 2016 року на боржника накладено штраф за невиконання рішення суду у розмірі 1700, 00 грн.

01 грудня 2016 року до Печерського управління поліції ГУНП державним виконавцем направлено подання про притягнення боржника до кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому статтею 382 Кримінального кодексу України.

01 грудня 2016 року постановою державного виконавця закінчено виконавче провадження № 43403948, матеріали якого після спливу строку зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, знищено, відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 1829/5 від 07 червня 2017 року.

Станом на 28 лютого 2020 року, як вбачається з акту № 65, складеного представниками ЖЕД «Хрещатик» на предмет обстеження прибудинкової території житлового будинку АДРЕСА_1 щодо демонтажу цегляного гаража, згідно з рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27 вересня 2012 року, затвердженого начальником ЖЕД «Хрещатик» КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва», вказаний цегляний гараж не демонтовано /а. с. 201/.

10 вересня 2020 року ухвалою суду змінено спосіб виконання рішення суду від 27 вересня 2012 року у справі № 2-2200/12: зобов`язано демонтувати цегляний гараж, площею 18 кв м, розташований на земельній ділянці, території садиби будинку АДРЕСА_1 , вартість робіт з демонтажу відшкодувати шляхом стягнення з ОСОБА_1 /а. с. 219-222/.

Стягувач звернувся до Печерського РВ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління МЮ (м. Київ) із заявою про відкриття виконавчого провадження та примусове виконання рішення суду зміненим способом.

Повідомленням від 27 листопада 2020 року повернено стягувачеві виконавчий документ без прийняття до виконання, оскільки пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документу /а. с. 229/.

Згідно з частиною першою, другою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців; строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Відповідно до положень статті 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась до суду, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до судової практики Європейського суду, судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у праві «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy), №36813/97). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovak, №2132/02 від 13 червня 2006 року, «Ліпісвіцька проти України», заява № 11944/05, рішення від 12 травня 2011 року).

Гарантоване особі у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд розповсюджує дію і на стадію виконання судового рішення. У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини нагадує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинно розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції («Іммобільяре Саффі» проти Італії», заява 22774/93, 28 липня 1999 року, § 63; «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, § 40).

Стаття 124 Конституції України передбачає, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною права на суд, а ефективний захист сторони у справі, а отже і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (рішення «Горнсбі проти Греції від 19 березня 1997 року). Європейський суд наголосив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав і обов`язків. Таким чином, одним з аспектів права на суд є право на доступ до нього, тобто право подавати позов з приводу цивільно-правових питань. Однак таке право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, що остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із стороні.

Європейський суд також зазначив, що адміністративні органи є складовою держави, яка керується принципом верховенства права, а відтак інтереси цих органів збігаються з необхідністю належного здійснення правосуддя. Якщо адміністративні органи відмовляються або неспроможні виконати рішення суду, чи навіть зволікають з його виконанням, то гарантії, надані статтею 6 стороні на судовому етапі, втрачають свою мету.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що слід поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа, з метою виконання судового рішення, тому керуючись ст. 129-1 Конституції України, ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 1-33, 351-355, 431, 433 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Хрещатик» про поновлення строку для його пред`явлення виконавчого листа до виконання у справі № 2-2200/12 задовольнити.

Поновити Комунальному підприємству по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Хрещатик» строк для пред`явлення виконавчого листа у справі про зобов`язання звільнити земельну ділянку, шляхом демонтування гаража.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

СуддяІ. В. Литвинова