Справа № 209/365/21
Провадження № 2-з/209/162/21
У Х В А Л А

про забезпечення позову

30 листопада 2021 року м. Кам`янське Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Замкової Я.В.

за участі секретаря - Погрібної О.В.,

розглянувши заяву представника позивача адвоката Шипіленко Романа Олександровича про забезпечення позову за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про солідарне стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про солідарне стягнення заборгованості.

29.11.2021 року представником позивача по справі ОСОБА_1 адвокатом Шипіленко Р.О. подано до канцелярії суду заяву про забезпечення позову, що передана судді Замковій Я.В., в якій позивач просить заборонити будь-яким органам та особам, що є суб`єктами державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири належній на праві власності ОСОБА_3 , розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити будь-яким органам та особам, що є суб`єктами державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо 39/150 частки підземного автопаркінгу на 6 машиномісць за адресою АДРЕСА_2 ; заборонити будь-яким особам здійснювати дії по відчуженню, передачу в користування, оренду, лізинг тощо, в тому числі шляхом укладення правочинів, стосовно належного ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на праві власності транспортного засобу марки BMW, модель X1, рік випуску 2019, дата державної реєстрації за особою 2020-05-15, об`єм двигуна 1995.

На обґрунтування своєї заяви, представник позивача вказує на те, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_3 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_3 та 39/150 частки підземного автопаркінгу на 6 машиномісць за адресою АДРЕСА_2 . Згідно витягу від 14.09.2021 року з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований транспортний засіб марки BMW, модель XI, рік випуску 2019, дата державної реєстрації за особою 2020-05-15, об`єм двигуна 1995. Згідно даних сайту OLX.ua відповідачка ОСОБА_3 виставала на продаж квартиру у АДРЕСА_2 , що свідчить про прямий намір зробити неможливим виконання рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська. Крім цього, відровідачка активно шукає та пропонує для продажу свій автомобіль, який за її словами також надто коштовний для утримання нею самостійно. Розміщення оголошення про продаж квартири та пошук покупців свідяать про здійснення підготовчих дій до реалізації майна, за рахунок якого можливе виконання рішення.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову, зокрема накладення арешту та заборону вчиняти певні дії. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Згідно з п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно із абзацом 3 п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ухвала про забезпечення позову повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов до висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

Так, вирішуючи питання про забезпечення позову в частині заборони будь-яким органам та особам, що є суб`єктами державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири належній на праві власності ОСОБА_3 , розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та заборони будь-яким органам та особам, що є суб`єктами державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо 39/150 частки підземного автопаркінгу на 6 машиномісць за адресою АДРЕСА_2 , суд приймає до уваги співмірність із заявленими позивачем вимогами та інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як видно з матеріалів справи, заява позивача про забезпечення позову не містить жодних обґрунтувань щодо відсутності гарантій виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що заява не має обґрунтування як у необхідності застосування заходів забезпечення позову, так і необхідності застосування саме таких видів забезпечення позову, як заборони вчиняти певні дії щодо належній ОСОБА_3 квартири та 39/150 частки підземного автопаркінгу, а має лише посилання щодо існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, без належного обґрунтування того, яким чином невжиття заходів забезпечення саме таким шляхом, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд повинен був перевірити: наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможні такі заходи забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; співмірність заявленого виду забезпечення позову із позовними вимогами; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасником судового процесу; розумність, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно забезпечення позову має вживатися виключно за заявою позивача, на якого процесуальний закон покладає обов`язок надати докази і переконати суд у необхідності вжиття відповідних заходів, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом його позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Так, враховуючи зміст і суть позовних вимог, суд вважає, що заборона відповідачу вчиняти будь-які дії щодо належного їй майна, а саме квартири та 39/150 частки підземного автопаркінгу, порушить мету забезпечення позову, оскільки за таких умов не буде співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову в частині заборони будь-яким особам здійснювати дії по відчуженню, передачу в користування, оренду, лізинг тощо, в тому числі шляхом укладення правочинів, належного ОСОБА_3 транспортного засобу, суд вважає, що такий вид забезпечення позову як заборона будь-яким особам здійснювати дії є обґрунтованими, законними та співрозмірними із предметом позову та заявленими вимогами, оскільки спір між сторонами виник з приводу вказаного рухомого майна, не завдасть порушення прав, свободам та інтересам відповідача та третіх осіб, заборона вчиняти певні дії, буде здійснена тільки до вирішення питання по суті та те що невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його постановлення на користь позивача, оскільки транспортний засіб до розгляду спору по суті може бути відчужений, переданий або відступлений на користь третіх осіб, а відтак й порушить права позивача на судовий захист та останньому для відновлення прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а забезпечення позову навпаки виступають запорукою виконання можливого рішення суду.

Відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову повинна містити обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд вважає, що представником позивача не наведено достатніх підстав для забезпечення позову в повному об`ємі, обґрунтування необхідності його застосування, а також не представлено відомостей про те, що невжиття заходів забезпечення позову, в частині заборони вчиняти певні дії на все належне відповідачки ОСОБА_3 майно, може в подальшому істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

З урахуванням викладених обставин, суд вважає за необхідне задовольнити заяву про забезпечення позову частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заявупредставника позивача адвоката Шипіленко Романа Олександровича про забезпечення позову - задовільнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову в цивільній справі № 209/365/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про солідарне стягнення заборгованості.

Заборонити будь-яким особам здійснювати дії по відчуженню, передачу в користування, оренду, лізинг тощо, в тому числі шляхом укладення правочинів, стосовно належного ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на праві власності транспортного засобу марки BMW, модель X1, рік випуску 2019, дата державної реєстрації за особою 2020-05-15, об`єм двигуна 1995.

Застосувати даний захід забезпечення позову - до набрання законної сили рішенням суду.

В іншій частині забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Я.В. Замкова