Дата документу 29.01.2021 Справа № 333/7182/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/7182/20 Головуючий у 1-й інстанції: Стоматов Е.Г.
Провадження №22-ц/807/792/21 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача суддів: Подліянової Г.С., Гончар М.С., Маловічко С.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 грудня 2020 року про передачу справи за підсудністю у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» , треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Свої позовні вимоги вимоги ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що 06 листопада 2020 року від приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Малкової М.В., вона дізналася про наявність виконавчого провадження, де вона є боржником, відкритого на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовчием від 08 вересня 2020 року за реєстровим №28625.

Виконавчий напис вчинено за зверненням ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №004-99963-130813 від 13 серпня 2013 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Аланд».

За вказаним виконавчим написом з ОСОБА_1 стягнуто 17951,95 грн, що складається з: простроченої заборгованості за кредитом 10397,95 грн, простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 7054,00 грн, плата за вчинення виконавчого напису 500,00 грн.

Період, за який проводиться стягнення заборгованості з 11 серпня 2020 року по 17 серпня 2020 року.

Відповідно до п.2.4. ч.2 Заяви №004-99963-130813 від 13 серпня 2013 року, строк кредитування становить 364 дні, заява укладена 13 серпня 2013 року.

Договір №004-99963-130813 від 13 серпня 2013 року на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки від 13 серпня 2013 року кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом 364 календарних днів.

Отже, строк вимоги щодо повернення заборгованості відповідно до Заяви №004-99963-130813 від 13 серпня 2013 року настав 13 серпня 2014 року, строк вимоги щодо повернення заборгованості відповідно до договору, настав 13 серпня 2014 року.

В даному випадку, виконавчий напис про стягнення заборгованості відповідно до Заяви №004-99963-130813 від 13 серпня 2013 року настав 13 серпня 2014 року та кредитного договору №004-99963-130813 від 13 серпня 2013 року, міг бути вчинений до 13 серпня 2017 року, однак, оскаржуваний виконавчий напис було вчинено 08 вересня 2020 року.

Крім того, у виконавчому написі нотаріуса від 08 вересня 2020 року за реєстровим №28625 вказано період стягнення заборгованості з 11 серпня 2020 року по 17 серпня 2020 року, в тому числі нарахування процентів в розмірі 7054,00 грн. Однак, враховуючи умови Заяви, за якою заборгованість повинна була бути погашена не пізніше 13 серпня 2014 року, тому даний строк слід вважати датою припинення нарахування процентів. Тому, нарахування процентів після 13 серпня 2014 року, є неправомірним.

Вважає, що вчинений 08 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №28625, є таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з чим звернулася до суду за захистом своїх порушених прав.

Із урахуванням зазначеного, ОСОБА_1 , просила суд визнати виконавчий напис вчинений 08 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, зареєстрований в реєстрі за №28625, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості за Кредитним договором №004-99963-130813 від 13 серпня 2013 року на суму 17451,95 грн та плати за вчинення виконавчого напису на суму 500,00 грн, таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 грудня 2020 рокупозовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, передано на розгляд до Подільського районного суду м. Києва за підсудністю.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 грудня 2020 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, в ухвалі суд зазначив, що місцем виконання постанови приватного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, є місце роботи ОСОБА_1 Товариство з додатковою відповідальністю «Запорізький хлібокомбінат №1», юридична ареса: 04070, м. Київ, вул. Ігорівська, буд. 11-Б, однак суд не звернув увагу на те, що місце розташування потужностей виробництва знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Місце проживання ОСОБА_1 зареєстроване в Комунарському районі м. Запоріжжя. Крім того, право власності на ј частку квартири АДРЕСА_2 , належить ОСОБА_1 , а тому справа підлягає розгляду в Комунарському районному суді м. Запоріжжя, що свідчить про те, що позовна заява подана з дотриманням правил ч.12 ст.28 ЦПК України та положень ст.24 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції справа розглядається за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тобто апеляційна скарга на ухвалу суду про передачу справи на розгляд іншого суду (п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) підлягає розгляду без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України, до суду не надходило.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам в повній мірі не відповідає.

Передаючи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, до Подільського районного суду м. Києва, суд першої інстанції керувався ч.12 ст.28 ЦПК України та дійшов висновку про направлення справи за місцем виконання оспорюваного виконавчого напису нотаріуса за місцем розташування Товариства з додатковою відповідальністю «Запорізький хлібокомбінат №1», де ОСОБА_1 отримує заробітну плату.

Проте з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може з наступних підстав.

Статею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Аналогічні положення закріплені в частині 1 статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Територіальна підсудність - це компетенція із розгляду справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.

Основними видами територіальної підсудності є, зокрема загальна, альтернативна та виключна.

Види підсудності передбачають в одних випадках пільги сторонам при виборі суду, в інших - створення найсприятливіших умов для вирішення справи, забезпечення незалежності та неупередженості суду, захист прав заінтересованих осіб.

Положення про підсудність справ врегульовано у главі 2 розділу I ЦПК України.

Згідно з нормами процесуального закону завданням інституту підсудності є розподіл цивільних справ між судами загальної юрисдикції для більш швидкого і правильного розгляду і вирішення справи, найбільш ефективного захисту прав, свобод та інтересів суб`єктів права.

Дотримання судами процесуальних норм інституту підсудності є вимогою ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За змістом ч.2 ст.27 ЦПК України, яка носить загальний характер, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Водночас, згідно з правилами, які врегульовані ч.12 ст.28 ЦПК України, позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 37 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" № 3 від 01.03.2013, право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.

Якщо позивач, при пред`явленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

За змістом наведеного можна дійти висновку, що, не виключаючи можливість звернення позивача до суду за правилами загальної підсудності (за місцезнаходженням відповідача), альтернативна підсудність встановлює можливість звертатися до іншого суду з відповідним позовом, тобто встановлює альтернативу - можливість для позивача обрати один із двох чи більше судів.

Таким чином, позови про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню можуть бути пред`явлено, як за місцезнаходженням відповідача (юридичної особи), так і за місцем його виконання.

Згідно ст.90 Закону України "Про нотаріат" стягнення за виконавчим написом проводиться в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

При цьому положеннями ст.3 Закону України "Про виконавче провадження визначено, що до рішень, які підлягають примусовому виконанню належать також виконавчі написи нотаріусів.

Пунктом 10 глави 111 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 визначено, що місце виконання рішення визначається відповідно до вимог, встановлених ст.24 Закону України "Про виконавче провадження".

Місце виконання рішення визначене статтею 24 Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Частиною 2 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" виконавчим округом приватного виконавця є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя. Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Отже, в розумінні ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" місцем виконання виконавчого напису є місце проживання, перебування боржника або місцезнаходження його майна.

Судом встановлено, що 08 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. було видано виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі №28625, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» не виплачених в строк відповідно до умов кредитного договору №004-99963-130813 від 13 серпня 2013 року грошових коштів 17951.95 грн. (а.с. 8).

Виконавче провадження ВП №63433081 з примусового виконання вказаного виконавчого напису перебуває у провадженні приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової Марії Вікторівни.

30 жовтня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Малковою М.В. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 , яка отримує дохід у Товариства з додатковою відповідальністю «Запорізький хлібокомбінат №1» - 04070, м. Київ, Подільський район, вулиця Ігорівська, БУДИНОК 11-б. (а.с. 9).

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому просила визнати виконавчий напис вчинений 08 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, зареєстрований в реєстрі за №28625, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості за Кредитним договором №004-99963-130813 від 13 серпня 2013 року на суму 17451,95 грн та плати за вчинення виконавчого напису на суму 500,00 грн, таким, що не підлягає виконанню.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначила, що підсудність даної справи нею визначена за місцем виконання виконавчого напису за її місцем проживання.

Згідно копії паспорту, що міститься в матеріалах справи серії СА №820569, ОСОБА_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 з 29 червня 2013 року. (а.с. 6).

Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 26 жовтня 2006 року, виданого Комунарською районною адміністрацією Запорізької міської ради, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , належить на праві спільної часткової власності в рівних долях громадянам: ОСОБА_2 ј частка, ОСОБА_3 ј частка; ОСОБА_1 ј частка; ОСОБА_4 ј частка. (а.с.23).

З Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого 12 січня 2007 року Орендним підприємством Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації, вбачається, що власниками квартири на праві спільної часткової власності, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ; ОСОБА_1 ; ОСОБА_4 (а.с.24).

Згідно довідки Товариства з додатковою відповідальністю «Запорізький хлібокомбінат №1» від 28 грудня 2020 року, ОСОБА_1 працює на ТДВ «Запорізький хлібокомбінат №1» на посаді начальника відділу кадрів з 11 липня 2016 року, наказ на прийом №66пр від 08 липня 2016 року за основним місцем роботи по сьогоднішній день. Адреса потужностей виробництва та робоче місце ОСОБА_1 знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . (а.с. 25).

Місцем виконання виконавчого напису в цій справі є вищезазначене місце проживання боржника ОСОБА_1 , що територіально відноситься до Комунарського районного суду міста Запоріжжя.

Суд першої інстанції, посилаючись на те, що Товариство з додатковою відповідальністю «Запорізький хлібокомбінат №1», де працює та отримує заробітну плату ОСОБА_1 , юридична адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , не звернув уваги на те, що ОСОБА_1 в позовній заяві зазначила, що підсудність визначена за місцем виконання виконавчого напису за місцем проживання боржника, тобто відповідно до ч. 12 ст. 28 ЦПК України.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки предметом позову є визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, позов був пред`явлений за правилами альтернативної підсудності, тобто за місцем виконання напису - місцем проживання боржника, яке розташоване на території територіальної юрисдикції Комунарського районного суду міста Запоріжжя, що є правом позивачки, тому суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що справа підлягає передачі на розгляд Подільському районному суду м. Києва за юридичною адресою Товариства з додатковою відповідальністю «Запорізький хлібокомбінат №1».

Враховуючи викладене, колегія суддів бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно направив справу за підсудністю до Подільського районного суду м. Києва.

Суд наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим. Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур. Європейський суд з прав людини надаючи тлумачення принципу верховенства права в світлі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначав, що формальності не можуть бути підставами для виправдання несправедливості.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було порушено право позивача на вільний доступ до правосуддя та постановлено оскаржувану ухвалу з порушенням норм процесуального права, а тому ухвала суду підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України з направленням матеріалу до суду першої інстанції для вирішення питання відповідно до вимог ЦПК України.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 379, 382-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 грудня 2020 року у цій справі скасувати.

Матеріали цивільної справи повернути до Комунарського районного суду м. Запоріжжя для вирішення питання відповідно до вимог ЦПК України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повна постанова складена29 січня 2021 року.

Головуючий, суддя Суддя Суддя

Подліянова Г.С. Гончар М.С. Маловічко С.В.