Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5463/21
Номер провадження2-о/711/107/21
РІШЕННЯ
18 листопада 2021 року Придніпровський районний суд м.Черкаси:
в складі: головуючого - судді: Демчика Р.В
за участю секретаря судового засідання: Бойко О.С
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Хорошуна Сергія Анатолійовича про встановлення факту припинення трудових відносин, зацікавлені особи: Черкаський міський центр зайнятості, ОСОБА_2 ,-
31 серпня 2021 року заявник звернулась до суду з заявою, в якій просить суд встановити факт припинення трудових відносин між заявником та ФОП ОСОБА_2 на підставі ст.38 КЗпП України.
В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що 02.07.2001 року ОСОБА_1 була прийнята на роботу продавцем до ФОП ОСОБА_2 по переводу, про що зроблено відповідний запис до трудової книжки. З 15.11.2001 року було укладено відповідний трудовий договір. 18.06.2005 року була звільнена за власним бажанням про що, також, було зроблено запис до трудової книги. В подальшому при зверненні до Пенсійного фонду для призначення пенсії було виявлено, що ФОП ОСОБА_2 не зняла з реєстрації даний трудовий договору від 15.11.2001 року, що унеможливлює призначення заявниці пенсії. На звернення ОСОБА_1 та Черкаського міського центру зайнятості до ФОП ОСОБА_2 про зняття з реєстрації даного трудового договору реакції не було. Також встановлено, що ФОП ОСОБА_2 припинила здійснювати підприємницьку діяльність з 26.12.2016 року. Заявниця вимушена звернутися до суду з заявою про встановлення факту припинення трудових відносин.
Ухвалою суду від 02 вересня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду.
Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 19.10.2021 року, в якості заінтересованої особи залучено ОСОБА_2 .
В судове засідання предстани заявника адвокат Хорошун С.А. не за`явився. Надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.
Представник заінтересованої особи Черкаський міський центр зайнятості та заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не заявилися, хоча відповідно до ст. 128 ЦПК України повідомлялися про дату, час і місце розгляду справи, належним чином.
У зв`язку з чим, суд вважає за необхідне розглянути справу без участі зацікавлених осіб, виходячи з вимог ст.128 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що дана заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів.
Статтею 16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Особа вільна у виборі способу способі захисту цивільних прав судом.
Разом з тим, передбачені ст. ст. 12 і 13 ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи.
Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься.
Суд, згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках.
Згідно позиції Верхового Суду України, що викладена у постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2003 року «Про судове рішення у цивільній справі» вбачається, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.
Статтями 78, 81 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З матеріалів справи вбачається, що в період з 02.07.2001 року по 18.06.2005 року заявниці працювала в ФОП « ОСОБА_2 продавцем, що підтверджується записом в трудовій книжці та договором між працівником і фізичною особою від 15.11.2001 року. (а.с.6-8)
Згідно з записом в трудовій книжці від 18.06.2005 року ОСОБА_1 звільнена на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням.
Відповідно до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ФОП ОСОБА_2 припинила свою діяльність з 26.12.2016 року, підстава: за власним бажанням (а.с.5).
Відповідно до статей 3, 221, 231 КЗпП України в порядку передбаченому главою ХV цього Кодексу, підглядають розглядові індивідуальні трудові спори працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої приналежності, у тому числі членів кооперативів, їх об`єднань, членів кооперативних сільськогосподарських підприємств, членів інших громадських організацій, які перебувають з ними в трудових відносинах, членів селянських (фермерських) господарств, які працюють за трудовим договором із фізичними особами.
У статті 232 КЗпП України визначено, які трудові спори безпосередньо розглядаються в судових і , як правило, це спори про звільнення, і спори про відмови у прийнятті на роботі.
Згідно ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Аналогічні положення містяться в Європейській соціальній хартії (переглянута) від 03.05.1996 (ратифікована Україною 14.09.2006).
Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника.
Відповідно до ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
У відповідності до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до ст. 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, вільний вибір виду діяльності.
У відповідності до ст. 22 КЗпП України, відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається.
У статті 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що ніхто не може бути присилуваний виконувати примусову чи обов`язкову працю.
Таким чином, неможливість заявника реалізувати своє право на припинення трудового договору у визначеному законодавством порядку є порушенням її права на працю, а заявлені вимоги по встановлення факту припинення трудових правовідносин з ФОП ОСОБА_2 з 18.06.2005 року за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 293, 294, 315 ЦПК України, суд, -
Заяву ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Хорошуна Сергія Анатолійовича про встановлення факту припинення трудових відносин - задовольнити.
Встановити факт про припинення трудових відносин з 18.06.2005 року між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ) та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ), відповідно до статті 38 КЗпП України - за власним бажанням.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий Р.В.Демчик

Повний текст рішення складено 23 листопада 2021 року.

Головуючий: Р. В. Демчик