Справа № 159/1915/21
Провадження № 2/159/661/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Шергіної Ю.О.,

за участю секретаря судового засідання Шокот С.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про втрату права користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача.

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 , відповідач) про втрату права користування житловим приміщенням, в якому просить визнати ОСОБА_2 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням по АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , в якому крім нього, проживали та були зареєстровані відповідач ОСОБА_2 та спільні з позивачем діти, доньки, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Однак, з лютого 2021 року відповідач за адресою своєї реєстрації не проживає, будь-яких її речей в помешканні немає, остання не бере участі в утриманні будинку та оплаті комунальних послуг. Факт реєстрації ОСОБА_2 у належному позивачу житлі призводить до того, що він не може реалізувати свої права як власника нерухомого майна, а тому просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Стислий виклад заперечень відповідача.

Письмового відзиву на позовну заяву відповідач суду не надала.

Рух справи в суді.

Позовна заява надійшла до суду 02.04.2021.

20.05.2021 на адресу суду надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача.

20.05.2021 ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 16.08.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання позивач та його представник не з`явились, подали клопотання про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримують повністю, просять його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомила.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 , являється власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.03.2017.

Як вбачається з будинкової книги для прописки громадян, проживаючих у будинку АДРЕСА_1 у даному житловому приміщенні зареєстровані відповідач ОСОБА_2 та доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 23.03.2020 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 27.05.2001 відділом реєстрації актів громадянського стану Ковельського міського управління юстиції Волинської області, актовий запис №176, розірвано.

Разом з тим, як зазначив позивач в позовній заяві відповідач ОСОБА_2 ще до розірвання шлюбу переїхала проживати до свої матері в місто Луцьк Волинської області. Відповідач такі твердження позивача не спростувала.

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Суд, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Частинами першої та другої статті 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із статтею 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Вищевказана норма чинного законодавства кореспондується з положенням статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже, судом достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , будучи колишньою дружиною, без поважних причин тривалий час не проживає за місцем своєї реєстрації .

Даний факт також підтверджується письмовими поясненнями свідків: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Будь-яких належних, допустимих та беззаперечних доказів на підтвердження того, що відповідачу чиняться перешкоди у користуванні житловим будинком та проживанні в ньому, про поважність причин відсутності з дня її реєстрації, наявність між нею і власником житла домовленості про збереження права користування житлом або передбачених законом підстав, що унеможливлюють визнання ним таким, що втратив право користування житлом, в матеріалах справи немає та в ході судового розгляду даної справи таких фактів встановлено не було.

Крім того, суд вважає доведеним, що реєстрація ОСОБА_2 в належному позивачу житловому приміщенні, обмежує та звужує його права як власника нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

За таких обставин, суд приходить до висновку, що є всі передбачені законодавством підстави для визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення.

Отже, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про втрату права користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати у справі залишити за позивачем.

Керуючись статтями 206, 229, 247, 263- 265, 267 ЦПК України, статтями 319, 321,405 ЦК України, статтею 150 ЖК України суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про втрату права користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Судові витрати по справі залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Луцьким МВ УМВС України У Волинській області.

Повний текст рішення складено та підписано без його проголошення 25 листопада 2021 року.

Суддя Ковельського

міськрайонного суду Юлія ШЕРГІНА