У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2021 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Сидоренко І.О.

за участю:

секретаря судового засідання Зубкова В.В.,

представника заявника ОСОБА_1

представника заінтересованої

особи Субочева С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 11 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області скаргу Луганського Національного аграрного університету, заінтересовані особи: заступник начальника Слов`янського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Крапівін Віталій Миколайович, ОСОБА_2 , на дії державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла скарга Луганського НАУ на дії державного виконавця, яка обґрунтована тим, що 25 січня 2021 року Донецьким апеляційним судом за результатами апеляційного розгляду справи № 243/9772/19 винесено постанову, якою рішення Слов`янського міськрайонного суду від 24 червня 2020 року у даній справі скасовано в частині стягнення з Луганського національного аграрного університету на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 29 липня 2019 року у сумі 170133,60 гривень, моральної шкоди у розмірі 10000,00 гривень, а також судового збору на користь держави у розмірі 3872,73 гривень та ухвалено у цій частині нове рішення про стягнення саме з Відокремленого структурного підрозділу «Слов`янський коледж Луганського національного аграрного університету» на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 29 липня 2019 року у сумі 170133,60 гривень, моральної шкоди у розмірі 10000,00 гривень та судового збору на користь держави у розмірі 3872,73 гривень.

20 липня 2021 року на адресу Луганського НАУ засобами поштового зв`язку надійшли: постанова про відкриття виконавчого провадження від 30 червня 2021 року; постанова про зміну реєстраційних даних від 08 липня 2021 року, якою замість ВСП «Слов`янський коледж ЛНАУ» боржником у виконавчому провадженні визначено Луганський національний аграрний університет; постанова про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження, якою визначено розмір додаткових витрат виконавчого провадження у розмірі 300 гривень; постанова про арешт коштів боржника від 08 липня 2021 року, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках НОМЕР_1 , відкритому в АТ «Альфа-Банк» у м. Києві; постанова про арешт майна боржника від 08 липня 2021 року, якою накладено арешт на зареєстровані за боржником транспортні засоби; постанова про розшук майна боржника від 08 липня 2021 року, якою оголошено в розшук зареєстровані за боржником транспортні засоби.

Вважає наведені постанови протиправними та такими, що підлягає скасуванню, з наступних підстав.

У теперішній час набрало законної сили судове рішення, яким скасовано стягнення з ЛНАУ на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 29 липня 2019 року у сумі 170133,60 гривень, моральної шкоди в розмірі 10000,00 гривень, а також судового збору на користь держави у розмірі 3872,73 гривні, натомість таке стягнення визначено з ВСП «Слов`янський коледж Луганського національного аграрного університету». Виходячи зі змісту резолютивної частини судового рішення у справі № 243/9772/19, що набрало законної сили, стороною у виконавчому провадженні № 65931540, боржником повинен бути ВСП «Слов`янський коледж ЛНАУ», а не ЛНАУ в особі ВСП «Слов`янський коледж ЛНАУ». Таким чином у заступника начальника Слов`янського ДВС Крапівіна В.М. не було підстав для внесення даних у постанові про відкриття виконавчого провадження від 30 червня 2021 року даних боржника Луганський національний аграрний університет в особі Відокремленого структурного підрозділу «Слов`янський коледж Луганського національного аграрного університету». Отже, саме ВСП «Донбаський аграрний фаховий коледж ЛНАУ», а не Луганський національний аграрний університет є правонаступником всього майна, прав і обов`язків ВСП «Слов`янський коледж ЛНАУ» та СП «Костянтинівський коледж ЛНАУ». Також, у вищевказаній постанові про зміну реєстраційних даних від 08 липня 2021 року зазначено, що юридична особа, до якої належить ВСП «Слов`янський коледж ЛНАУ» є Луганський НАУ. Таким чином, через неправильне застосування норм ЗУ «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, безпідставно, всупереч вимогам діючого законодавства України, у постанові про відкриття виконавчого провадження від 30 червня 2021 року неправильно зазначений боржник та у цьому ж виконавчому провадженні винесено постанову про зміну реєстраційних даних від 08 липня 2021 року, якою визначено боржником Луганський національний аграрний університет.

Крім того, у постанові про зміну реєстраційних даних від 08 липня 2021 року зазначено, що згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 11 червня 2020 року внесено запис про закриття ВСП «Слов`янський коледж ЛНАУ» . Юридична особа, до якої належить відокремлений структурний підрозділ, є Луганський НАУ. На підставі викладеного заступник начальника Слов`янського ВДВС з посиланням на п. 14 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, постановив внести зміни в автоматизованій системі виконавчого провадження, а саме: замість назви ЛНАУ в особі ВСП «Слов`янський коледж ЛНАУ» зазначити назву ЛНАУ, замість коду зазначити , замінено індексу та адреси. Проте, у ВСП «Слов`янський коледж Луганського національного аграрного університету» не було зміни найменування без процедури реорганізації юридичної особи, а мало місце припинення Відокремленого структурного підрозділу «Слов`янський коледж ЛНАУ» шляхом злиття з Відокремленим структурним підрозділом «Костянтинівський коледж ЛНАУ». Підставою для припинення ВСП «Слов`янський коледж ЛНАУ» стало видання МОН України наказу № 275 від 24 лютого 2020 року. За вказаним наказом утворено Відокремлений структурний підрозділ «Донбаський аграрний фаховий коледж Луганського національного аграрного університету» шляхом зазначених вище структурних підрозділів, а також надано ВСП «Донбаський фаховий коледж ЛНАУ» окремі права фінансово-господарської діяльності, зокрема: ведення окремого балансу, відкриття реєстраційних рахунків в органах державної казначейської служби з правом мати код мережі, мати печатку та штамп.

08 липня 2021 року постановою про арешт коштів боржника накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках НОМЕР_1 , відкритому в АТ «Альфа-Банк» у м. Києві. Луганський НАУ є бюджетною установою закладом вищої освіти державної форми власності, а отже у державного виконавця не було жодних підстав для арешту валютних рахунків Університету у комерційному банку; платіжні вимоги, направлені державним виконавцем на виконання до комерційного банку, будуть повернуті без виконання на підставі п. 5.2 розділу 5 Інструкції № 22. Вказане свідчить про неправомірність та протиправність дій заступника начальника слов`янського МРВ ДВС. Зазначає, що на арештованому рахунку розміщено кошти Європейського Союзу, які отримані заявником за проектом «Відродження переміщених університетів: відродження конкурентоспроможності, підтримка громад».

Винесення постанов про арешт майна боржника та про розшук майна є безпідставними, а дії заступника начальника Слов`янського МРВ ДВС неправомірними, оскільки арештовані транспортні засоби є державним майном, а ЛНАУ не є власником вказаних транспортних засобів, а є балансоутримувачем, у зв`язку з чим немає підстав для накладення арешту на майно, яке не належить університету на праві власності.

В результаті неправомірних дій заступника начальника Слов`янського МРВ ДВС Крапівіна В.М., які виразились у винесенні вищевказаних постанов у виконавчому провадженні № 65931540, порушено інтереси ЛНАУ, який фактично позбавлений права розпоряджатись коштами, що знаходяться на валютних рахунках, відкритих в АТ «Альфа-Банк» та виконувати зобов`язання за вищезазначеною грантовою угодою, позбавлений можливості використання транспортних засобів для забезпечення своєї діяльності, у тому числі освітньої.

Тому, просить суд визнати неправомірними дії заступника начальника Слов`янського МРВ ДВС Крапівіна В.М. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 30 червня 2021 року, постанови про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 08 липня 2021 року, постанову про визнання розміру додаткових витрати виконавчого провадженні від 08 липня 2021 року, постанови про арешт коштів боржника від 08 липня 2021 року, постанови про арешт майна боржника від 08 липня 2021 року, постанови про розшук майна боржника від 08 липня 2021 року, а також скасувати наведені постанови.

В судовому засіданні представник заявник заявлені вимоги підтримала, просила задовольнити їх у повному обсязі, посилаючись на доводи викладені у скарзі.

Заступник начальника Слов`янського ВДВС у Краматорському районі Крапівін В.М. у судове засідання не з`явився, проте направив на адресу суду письмові пояснення, в яких просив скаргу розглянути за його відсутності, а також просив закрити провадження в частині вимог скарги про визнання неправомірними дій заступника начальника Слов`янського МРВ ДВС щодо винесення постанови про визнання розміру додаткових витрат виконавчого провадження ВП № 65931540 від 08 липня 2021 року та зобов`язання його поновити порушене право ЛНАУ шляхом скасування наведеної постанови. В задоволенні решти заявлених вимог про просив відмовити.

Заінтересована особи ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлялась належним чином, проте 25 серпня 2021 року направила на адресу суду заперечення на скаргу Луганського національного аграрного університету, в якому просила закрити провадження в частині вимог скарги про визнання неправомірними дій заступника начальника Слов`янського МРВ ДВС щодо винесення постанови про визнання розміру додаткових витрат виконавчого провадження ВП № 65931540 від 08 липня 2021 року та зобов`язання його поновити порушене право ЛНАУ шляхом скасування наведеної постанови. В задоволенні решти заявлених вимог про просив відмовити, з наступних підстав.

Так, скаржник зазначає, що у заступника начальника Слов`янського ВДВС Крапівіна В.М. не було законодавчих підстав для внесення даних у постанові про відкриття виконавчого провадження даних боржника Луганського національного аграрного університету в особі ВСП «Слов`янський коледж ЛНАУ». У відповідності до виконавчого документу, виданого у цивільній справі № 243/9772/19 боржником є сам Луганський національний аграрний університет в особі Відокремленого структурного підрозділу «Слов`янський коледж Луганського національного аграрного університету», а тому заступник начальника Крапівін В.М. діяв відповідно до положень чинного законодавства України. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення. Відтак, посилання скаржника, що боржником у постанові про відкриття виконавчого провадження мав бути визначений лише структурний підрозділ юридичної особи не відповідає положенням чинного законодавства України, адже структурний підрозділ не є юридичною особою та не може бути самостійною стороною виконавчого провадження. ВСП «Слов`янський коледж ЛНАУ» не є самостійною стороною виконавчого провадження боржником, у зв`язку з тим, що ВСП «Слов`янський коледж ЛНАУ» не є юридичною особою. За приписами чинного законодавства, юридичні особи для здійснення своїх функцій мають право створювати філії, представництва, відділення та інші відособлені підрозділи ,які не є юридичними особами. Філія структурно відокремлена частина юридичної особи, що знаходиться поза межами розташування керівного органу юридичної особи та виконує таку саму діяльність, що й юридична особа в цілому. Філія має своє керівництво, яке під порядкове керівному органу юридичної особи і діє на підставі доручення, отриманого від відповідного керівного органу юридичної особи.

Філії, представництва, інші відокремлені підрозділи наділяються певною господарською компетенцією. Не маючи статусу юридичної особи, такі підрозділи не наділяються самостійною господарською процесуальною правоздатністю та дієздатністю. Таким чином, у спірних правовідносинах, за правилами встановленими процесуальним законодавством, в якості відповідача може витупати юридична особа або юридична особа в особі її філії.

Майно відокремленого підрозділу є власністю юридичної особи незалежно від того, чи було воно відокремлене її структурному підрозділу. На майно відокремленого підрозділу може бути звернуто стягнення, як за борги філій, представництв, структурних підрозділів, так і за борги самої юридичної особи, що їх створила. Факт наділення майном філії, представництва, структурного підрозділу пов`язується лише з веденням бухгалтерського обліку: майно враховується на окремих балансах останніх. Отже, враховуючи припинення відокремленого структурного підрозділу «Слов`янський коледж ЛНАУ», а не припинення як юридичної особи Луганського національного аграрного університету, у державного виконавця були всі підстави для уточнення назви сторони виконавчого провадження з ЛНАУ в особі ВСП «Слов`янський коледж ЛНАУ» на Луганський національний аграрний університет. Якщо під час проведення виконавчих дій встановлено дані, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконання рішення або виявлено технічну помилку, описку в реєстраційних даних вхідної та вихідної кореспонденції, виконавець своєю постановою змінює або доповнює реєстраційні дані в автоматизованій системі. Така постанова виконавця долучається до матеріалів виконавчого провадження.

Скаржник зазначає, що державний виконавець прийняв постанову про арешт коштів неправомірно, оскільки Луганський НАУ є бюджетною установою, а тому арешт та списання коштів із його рахунків може здійснюватись виключно органами казначейського обслуговування. Однак, Держказначейство не є органом примусового виконання судових рішень, не здійснює заходів з примусового виконання рішень в порядку, визначеному ЗУ «Про виконавче провадження», а є встановленою ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» особою, яка здійснює гарантоване державою забезпечення виконання рішень суду способом безспірного списання коштів з рахунку боржника, зокрема, у випадку не виконання рішення суду про стягнення коштів з державної організації протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження в Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою КМУ від 03 серпня 2011 року № 845.

Згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань та п. 1.1, пп. 1.6.1 п. 1.6, п. 9.7 Статуту Луганського національного аграрного університету, ЛНАУ є закладом вищої освіти, державної форми власності є юридичною особою публічного права державною установою, яка здійснює діяльність на засадах неприбутковості. Джерелами фінансування є кошти державного бюджету на умовах державного замовлення на оплату послуг із підготовки фахівців, наукових і науково-педагогічних кадрів та за рахунок інших джерел, незаборонених законодавством, з дотриманням принципів цільового та ефективного використання коштів. З огляду на викладене, боржником у даній справі є державна неприбуткова установа, а згідно з нормами законодавства держава відповідальна за виконання рішення, ухваленого на користь стягувача у цій справі, проте примусове виконання рішення суду про стягнення коштів з боржника як з державної установи в розумінні ст. 4 ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» має відбуватись державним виконавцем в порядку, визначеному ЗУ «Про виконавче провадження». Зауважує, що саме до таких висновків дійшов Господарський суд Луганської області в ухвалі від 18 березня 2021 року у справі № 913/623/20 за скаргою ЛНАУ на рішення та дії заступника начальника Слов`янського МРВ ДВС щодо арешту коштів на банківському рахунку скаржника, та якою судом було відмовлено скаржнику у повному обсязі за безпідставністю.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних ля виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця. Виконавець може звернути стягнення на кошти боржника юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи. Не підлягають арешту в порядку, встановленому ЗУ «Про виконавче провадження» кошти, що перебувають на рахунках зі спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт кошті, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках. Матеріали скарги не містять жодних доказів, що рахунок скаржника відкритий у АТ «Альфа-Банк» є рахунком зі спеціальним режимом використання, накладення арешту на який заборонений законом, так само і відсутня інформація про відмову АТ «Альфа-Банк» прийняти арешт валютного рахунку боржника, а тому його посилання у карзі є лише наміром скаржника ухилитись від виконання рішення суду та створити для цього відповідні перешкоди.

Згідно з ч. 5 ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника юридичної особи коштів в обсязі, необхідному для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника юридичної особи (крім майна, вилученого з цивільного обороту або обмежено обороноздатного майна, майна на яке не може бути звернуто стягнення), незалежно від того, хто фактично використовує таке майно. Таким чином, державним виконавцем у відповідь на скерований запит до бази даних МВС щодо зареєстрованих за боржником Луганським національним аграрним університетом транспортних засобів було отримано відповідь щодо визначеного у постанові про арешт майна та постанові про розшук майна переліку транспортних засобів, у зв`язку з чим заступник начальника Слов`янського МРВ ДВС діяв у відповідності до ЗУ «Про виконавче провадження» та інших нормативно-правових актів.

Отже, заінтересована особа ОСОБА_2 вважає скаргу ЛНАУ в частині перелічених вимог необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Стосовно вимог скаржника про визнання неправомірними дій заступника начальника Слов`янського МРВ ДВС Крапівіна В.М. щодо винесення постанови про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження ВП № 65931540 від 08 липня 2021 року, а також зобов`язання заступника начальника Слов`янського МРВ ДВС поновити порушене право ЛНАУ шляхом скасування постанови про визнання розміру додаткових витрат виконавчого провадження, заінтересована особа просить закрити провадження в цій частині, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий збір це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір перераховується до Державного бюджету протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у п. 2 та п. 3 ч. 1 ст. 42 ЗУ.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1-4, 6, 7 і 9 ч. 1 ст. 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 ч. 1 ст. 39 Закону.

Разом з тим, відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншою посадовою особою органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення ухваленого відповідного до цього Кодексу, порушено їхні права.

Натомість згідно з правилами адміністративного судочинства щодо особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця за ч. 1 ст. 181 КАС України, учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутись до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Аналогічну норму закріплено в ч. 1 ст. 287 КАС України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрати виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З наведених норм вбачається встановлений спеціальний порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративний судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_2 ОСОБА_3 у судовому засіданні просив закрити провадження в частині вимог скарги про визнання неправомірними дій заступника начальника Слов`янського МРВ ДВС щодо винесення постанови про визнання розміру додаткових витрат виконавчого провадження ВП № 65931540 від 08 липня 2021 року та зобов`язання його поновити порушене право ЛНАУ шляхом скасування наведеної постанови, а в задоволенні решти заявлених вимог про просив відмовити, посилаючись на доводи викладені у наданому ним запереченні.

Так, 25 серпня 2021 року представником заінтересованої особи Субочевим С.Ю. до суду подано заперечення на скаргу Луганського національного аграрного університету, в якій останній посилався на аналогічні, викладеним у запереченні на скаргу, наданому заінтересованою особою ОСОБА_2 , обставинам.

Суд, вважає за можливе розглянути скаргу без участі державного виконавця, заявника, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 450 ЦПК України.

При вирішенні питання щодо правомірності дій державного виконавця суд виходить з наступного.

Стаття 1 Закону України «Про державну виконавчу службу» визначає, що завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів (ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

За приписами частини першої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, можуть бути суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. За пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року «Про виконавче провадження».

У судовому засіданні встановлено, що боржник не погоджується із стягнутим державним виконавцем виконавчим збором. Постанова від 08 липня 2021 року про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження винесена заступником начальника Слов`янського МРВ ДВС Крапівіним В.М. після набрання чинності Законом України «Про виконавче провадження».

Таким чином, на спірні правовідносини поширюється дія Закону України «Про виконавче провадження», статтею 1 якого передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Отже, ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», яка є імперативною нормою закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року в справі N 2-1409/11 (провадження N 14-137цс19) та постанові Верховного Суду України від 02 березня 2021 року у справі № 453/120/20.

За викладених обставин, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для розгляду даної скарги в порядку цивільного судочинства, в частині вимог, а саме щодо: визнання неправомірними дій заступника начальника Слов`янського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Крапівіна Віталія Миколайовича щодо винесення постанови про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження ВП № 65931540 від 08 липня 2021 року; зобов`язання заступника начальника Слов`янського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Крапівіна Віталія Миколайовича поновити порушене право Луганського Національного аграрного університету шляхом скасування постанови про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження ВП № 65931540 від 08 липня 2021 року, у зв`язку з чим провадження у цій частині підлягає закриттю.

Що ж стосується решти вимог, заявлених боржником у скарзі, суд виходить із наступного.

Так, здебільшого незгода Луганського національного аграрного університету із діями державного виконавця зводиться до того, що боржником у виконавчому провадженні визначено саме ЛНАУ, а не його структурні підрозділи.

Частиною першою статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання. У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

З виконавчого листа, виданого 25 червня 2021 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області у справі № 243/9772/19 (№ 6/243/317/2021) вбачається, що боржником в ньому зазначено: Луганський національний аграрний університет в особі Відокремленого структурного підрозділу «Слов`янський коледж Луганського національного університету».

За текстом зазначеного виконавчого документу, з боржника Луганського національного аграрного університету в особі Відокремленого структурного підрозділу «Слов`янський коледж Луганського національного аграрного університету», , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29 липня 2019 року до 24 червня 2020 року у сумі 170133,60 гривень та моральну шкоду у розмірі 10000,00 гривень.

На підставі наведеного виконавчого листа, 30 червня 2021 року заступником начальника відділу Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Крапівіним В.М. відкрито виконавче провадження ВП № 65931540, про що винесено відповідну постанову.

Під час проведення виконавчих дій, заступником начальника відділу Слов`янського МРВ ДВС вивчено відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань та встановлено, що 11 червня 2020 року внесено запис № 4001178 про закриття Відокремленого структурного підрозділу «Слов`янський коледж ЛНАУ», 8. Також встановлено, що юридичною особою, до якої належить відокремлений підрозділ, є Луганський національний аграрний університет. У зв`язку з викладеним, заступником начальника відділу 08 липня 2021 року винесено постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних, якою внесено зміни (доповнення) в автоматизованій системі виконавчого провадження, а саме: замість Луганський національний аграрний університет в особі Відокремленого структурного підрозділу «Слов`янський коледж Луганського національного аграрного університету», зазначено: Луганський національний аграрний університет, а так само змінено й відповідні реєстраційні дані (код ЄДРПОУ, юридична адреса).

Частиною шостою статті 55 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання, зазначені у пункті першому частини другої цієї статті, мають право відкривати свої філії, представництва, інші відокремлені підрозділи без створення юридичної особи.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 55 ГК України, суб`єктами господарювання є: господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.

Відокремленими підрозділами, філіями, представництва є відокремлені частини юридичної особи, які знаходяться поза межами її місця розташування та виробляє продукцію, виконує роботи або операції, надає послуги від імені юридичної особи, або здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи.

Згідно з частинами 1-2, 4 статті 64 Господарського кодексу України, Підприємство може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо), а також функціональних структурних підрозділів апарату управління (управлінь, відділів, бюро, служб тощо). Функції, права та обов`язки структурних підрозділів підприємства визначаються положеннями про них, які затверджуються в порядку, визначеному статутом підприємства або іншими установчими документами. Підприємство має право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, погоджуючи питання про розміщення таких підрозділів підприємства з відповідними органами місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку. Такі відокремлені підрозділи не мають статусу юридичної особи і діють на основі положення про них, затвердженого підприємством. Підприємства можуть відкривати рахунки в установах банків через свої відокремлені підрозділи відповідно до закону.

Частинами першою та третьою статті 95 Цивільного кодексу України визначено, що філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Отже, зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що Луганський національний аграрний університет є належним боржником у вищевказаному виконавчому провадженні, зважаючи на те, що Відокремлений структурний підрозділ «Слов`янський коледж ЛНАУ» на момент розгляду справи не був окремою юридичною особою та мав усі ознаки філії.

В теперішній час ВСП «Слов`янський коледж Луганського національного аграрного університету» є припиненим шляхом злиття з ВСП «Слов`янський коледж Луганського національного аграрного університету», з утворенням на їх базі Донбаського аграрного фахового коледжу Луганського національного аграрного університету та наданням новоутвореній установі окремих прав фінансово-господарської діяльності, зокрема: ведення окремого балансу, відкриття реєстраційних рахунків в органах державної казначейської служби з правом мати код мережі, мати печатку та штамп. Вищевказане підтверджується наказом Міністерства освіти України № 275 від 24 лютого 2020 року.

Згідно з п. 14 розділу ІІ «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року, у разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування без процедури реорганізації (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець за наявності підтвердних документів (про внесення змін до установчих документів, довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, довідки органу державної реєстрації актів цивільного стану, копії паспорта) своєю постановою змінює назву сторони виконавчого провадження. Така постанова виконавця приєднується до виконавчого документа при його передачі до іншого органу державної виконавчої служби або приватного виконавця або поверненні його стягувачу чи до суду. Якщо під час проведення виконавчих дій встановлено дані, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, або виявлено технічну помилку, описку в реєстраційних даних вхідної та вихідної кореспонденції, виконавець своєю постановою змінює або доповнює реєстраційні дані в автоматизованій системі. Така постанова виконавця долучається до матеріалів виконавчого провадження.

Зважаючи на викладене, суд вважає правомірними дії заступника начальника відділу Слов`янського МРВ ДВС Крапівіна В.М. в частині винесення постанов про відкриття виконавчого провадження та про зміни (доповнення) реєстраційних даних

Як встановлено у судовому засіданні, боржником у вищевказаному виконавчому провадженні є державна неприбуткова установа Луганський національний аграрний університет.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Так, 08 липня 2021 року заступником начальника відділу Слов`янського МРВ ДВС Крапівіним В.М. винесено постави: про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку НОМЕР_1 , відкритому в АТ «Альфа-Банк» у м. Києві, який належить боржнику; про арешт майна боржника, якою накладено арешт на майно боржника, а саме: транспортні засоби ГАЗ-САЗ 3507 вантажний, 1990 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , ГАЗ 3307 27 вантажний, 1992 року випуску, державний номер знак НОМЕР_4 , ЗИЛ-ММ 4502, вантажний, 1986 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_5 , Ford Transit, автобус, 2020 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_6 , Renault Duster, легковий, 2019 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_7 , ГАЗ 5312, вантажний, 1989 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_8 , Nissan Maxima, 2002 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_9 , ЛАЗ 695Н, автобус, 1994 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_10 , ПАЗ 672, автобус, 1987 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_11 ; про розшук майна боржника, якою оголошено у розшук майно боржника, а саме вищевказані транспортні засоби, які належать боржнику.

Частиною другою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Положення зазначеної статті Закону також встановлюють певні обмеження в застосуванні звернення стягнення та накладення арешту на майно або кошти боржника. Зокрема, забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України »Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. Арешт на майнові права у вигляді майнових прав у внутрішній системі обліку особи, яка провадить клірингову діяльність, накладається в порядку, встановленому статтею 64 Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки». Не допускається накладення арешту на кошти, що знаходяться в Національному банку України або іноземних банках на рахунках, відкритих Центральному депозитарію цінних паперів та/або кліринговим установам для забезпечення здійснення грошових розрахунків. Не допускається накладення арешту, звернення стягнення за власними зобов`язаннями Центрального депозитарію цінних паперів як суб`єкта господарювання на кошти, що знаходяться в Національному банку України або іноземних банках на рахунках, відкритих Центральному депозитарію цінних паперів для забезпечення виплати доходів за цінними паперами, при погашенні боргових цінних паперів чи при здійсненні емітентом інших корпоративних операцій, що передбачають виплату коштів.

Відповідно до частин 1-3 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження», Виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в податкових органах, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов`язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача. Виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи. Не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках. Не підлягають арешту кошти, що знаходяться на кореспондентських рахунках банку.

Заявником не наведено жодних обставин, які б викликали сумніви щодо правомірності дій державного виконавця щодо звернення стягнення та накладення арешту на кошти та майно боржника, а так само не вказано на будь-які обмеження, які можуть повинні застосовуватись під час звернення стягнення або арешту майна і коштів, про які йдеться вище.

За ч. 5 ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів в обсязі, необхідному для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з цивільного обороту, або обмежено оборотоздатного майна, майна, на яке не може бути звернено стягнення), незалежно від того, хто фактично використовує таке майно.

Частиною першою статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно зі ст. 36 ЗУ «Про виконавче провадження», розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією.

Таким чином, суд приходить до висновку, що доводи скарги Луганського національного аграрного університету є необґрунтованими та спростовуються встановленими у судовому засіданні обставинами та дослідженими письмовими доказами, виходячи з чого скарга на дії державного виконавця не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 8, 13, 55, 124, 129 Конституції України, ст. 383, 447, 451 ЦПК України, ст.ст. 1, 4, 5, 10, 18, 26 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 1, 4 Закону України «Про державну виконавчу службу», суд,

У Х В А Л И В:

Провадження за скаргою Луганського Національного аграрного університету, заінтересовані особи: заступник начальника Слов`янського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Крапівін Віталій Миколайович, ОСОБА_2 , на дії державного виконавця, в частині вимог щодо: визнання неправомірними дій заступника начальника Слов`янського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Крапівіна Віталія Миколайовича щодо винесення постанови про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження ВП № 65931540 від 08 липня 2021 року; зобов`язання заступника начальника Слов`янського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Крапівіна Віталія Миколайовича поновити порушене право Луганського Національного аграрного університету шляхом скасування постанови про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження ВП № 65931540 від 08 липня 2021 року, - закрити.

У задоволенні решти вимог скарги Луганського Національного аграрного університету, заінтересовані особи: заступник начальника Слов`янського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Крапівін Віталій Миколайович, ОСОБА_2 , на дії державного виконавця відмовити.

Повний текст ухвали виготовлений 01 грудня 2021 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду І.О. Сидоренко