Справа № 319/299/21
РІШЕННЯ

Іменем України

29 листопада 2021 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Кошевої О.А.

за участю секретаря судового засідання - Ледовської А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю ««ТАЛІОН ПЛЮС» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позов мотивує тим, що 31.10.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис № 89399 про стягнення з неї на користь ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» заборгованість за кредитним договором в розмірі 51236,34грн.

Згідно виконавчого напису нотаріус пропонує звернути стягнення з громадянки України ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором №848771184 від 07.06.2019 року, укладеним із ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», право вимоги за яким перейшло до «ТАЛІОН ПЛЮС», на підставі договорів про відступлення прав вимоги за кредитними договорами 28/1118-01 від 28.11.2018 року. У виконавчому написі зазначено, що строк платежу за кредитним договором №848771184 від 07.06.2019 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості приводиться за період з 10.09.2019 р. по 20.10.2020 р., а сума заборгованості складає 50036,34 грн. Таким чином, загальна сума, яка підлягає стягненню на користь ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» складає 51236,34 грн.

Позивач вказав, що виконавчий напис вчинений не на кредитному договорі, а на окремому нотаріальному бланку, що суперечить вищевказаним вимогам закону та дає підстави вважати, що нотаріусу не був наданий оригінал кредитного договору.

Разом з тим, з тексту оспорюваного виконавчого напису № 4523 від 01.10.2020 року встановлено, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувалась ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172.

Позивач вказав, що приватний нотаріус Горай О.С. керувався нормативно-правовим актом, що втратив юридичну силу та незаконно вчинив виконавчий напис, Отже, нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не врахував обставин, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитним договорам, укладених у простій письмовій формі вже не чинні і повинна була відмовити стягувачу у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм Закону України «Про нотаріат».

Позивач зазначив, що виконавчий напис був винесений незаконно та він повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

В судове засідання позивача та його представник не з`явилися, надали судові заяву про розгляд справи за їх відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав судові заяву про розгляд справи за її відсутності, в задвооленні позову просили відмовити.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов підлягаючим задоволенню з огляду на таке.

Встановлено, що 31.10.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис № 89399 про стягнення з неї на користь ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» заборгованість за кредитним договором в розмірі 51236,34грн. та 1200,00 грн. за вчинення виконавчого напису.

Згідно виконавчого напису нотаріус пропонує звернути стягнення з громадянки України ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором №848771184 від 07.06.2019 року, укладеним із ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», право вимоги за яким перейшло до «ТАЛІОН ПЛЮС», на підставі договорів про відступлення прав вимоги за кредитними договорами 28/1118-01 від 28.11.2018 року. У виконавчому написі зазначено, що строк платежу за кредитним договором №848771184 від 07.06.2019 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості приводиться за період з 10.09.2019 р. по 20.10.2020 р., а сума заборгованості складає 50036,34 грн. Таким чином, загальна сума, яка підлягає стягненню на користь ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» складає 51236,34 грн..

Відповідно до підпунктів 1.1-1.2 Глави 16 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Встановлено, що у даному випадку виконавчий напис вчинений не на кредитному договорі, а на окремому нотаріальному бланку, що суперечить вищевказаним вимогам закону та дає підстави вважати, що нотаріусу не був наданий оригінал кредитного договору.

Відповідно до виконавчого напису № 89399 від 31.10.2020 року, приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувалась ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172.

Відповідно до п. 2 Переліку (із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»), для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду визнання незаконною та нечинною постанови Кабінету Міністрів Україні 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якя стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення.

Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і відповідає положенням статті 87 цього Закон.у

Ухвалою від 06.03.2017 у справі № 826/20084/14 Вищий адміністративний суд України відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року та до закінчення касаційного розгляду зупинив її виконання.

Касаційний розгляд справи було закінчено винесенням ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, яка згідно інформації ЄДРСР України була опублікована 13.11.2017 року.

Тобто, судом встановлено, що станом на 31.10.2020 року, тобто на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису дія постанови Київського апеляційно адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 була відновлена.

Таким чином, третя особа - приватний нотаріус Горай О.С. керувався нормативно-правовим актом, що втратив юридичну силу та незаконно вчинила виконавчий напис.

Отже, нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису 31.10.2020 року не врахував обставин, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитним договорам, укладених у простій письмовій формі вже не чинні і повинна була відмовити стягувачу у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм Закону України «Про нотаріат».

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року.

З"ясовано, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус, не отримувала від відповідача та позивача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутніми підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми процентів, зазначені у виконавчому написі, є безспірними.

Таким чином, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості.

Згідно п. 13 Постанови Пленуму ВСУ від 31 січня 1992 року № 2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчинені», відповідно до статей 34, 36, 87, 88 Закону У країн «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими спеціальними нормативним актами з цього приводу, і що з дня виникнення права вимог минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено іншиі строк давності, не минув цей строк.

Основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки.

Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимої кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджують такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання.

Однак, як встановлено судом, жодних повідомлень, листів, вимог позивач від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» не отримував, борг не визнавав.

Отже, на підставі документів, наданих відповідачем нотаріусу із заявою про вчинення виконавчого напису, не можна встановити безспірність вимог відповідача до позивача, а отже виконавчий напис вчинено з порушенням закону.

В ході судового розгляду встновлено, що виконавчий напис вчинено за заявою особи, яка не подала необхідних документів і зокрема не подала документу, який би засвідчував право вимоги вказаної особи; даний виконавчий напис вчинено не на документі, який підтверджує безспірність даної заборгованості і відповідно дає підстави для безспірного її стягнення; і крім того, у виконавчому написі відсутня достатня і безспірна інформація щодо строку прострочення та періоду, за який виникла заборгованість. Разом з тим, у виконавчому написі і в поданих заявником нотаріусу документах відсутня така інформація, яка б безсумнівно встановлювала, що заборгованість, яку пропонується стягнути з позичальника, виникла виключно в межах строку позовної давності.

Вказане свідчить про порушення законодавства приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису, що призвели до порушення прав та законних інтересів ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Згідно із ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов"язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунеок держави.

Згідно ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні право допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в гшіузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Згідно роз`яснень у п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", в итрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Судом не встановлено, законних підстав для відмови у стягненні витрат на правову допомогу у розмірі 5000 гривень, оскільки вони є документально підтвердженими, а саме: договором про надання правової допомоги, актом виконаних робіт від 06.04.2021р. в якому наведено розрахунок вартості послуг адвоката з урахуванням часу витраченого ним, а такожмеморіальним ордером, згідно якого ОСОБА_1 дійсно сплати за правову допомогу по цій справі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Таким чином, суд, оцінивши усі докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги законними та обгрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити повністю.

Визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича № 89399 від 31.10.2020, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» заборгованість за кредитним договором в розмірі 51 236,34 грн та 1200грн. за вчинення виконавчого напису, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 908.00 грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454 грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» на користь ОСОБА_1 суму витрат на правову допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч гривень), 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 ЦПК України рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС», ідентифікацій код юридичної особи 39700642, 14027, Чернігівська область, м.Чернігів, вул.Рокоссовського, буд.7, перший поверх.

Суддя О. А. Кошева