Справа № 496/2023/19
Провадження № 2/496/188/21
18 січня 2021 року Біляївський районний суд
у складі: головуючого судді Трушиної О.І.,
за участю секретаря Бондаренко К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача на користь АТ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 14.12.2009 року у розмірі 9136,57 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921 грн.
Свої вимоги мотивує тим, що 14.12.2009 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 8500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом, згідно умов договору. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідач ОСОБА_1 . Зазначає, що вказана обставина підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідача, де адресою реєстрації зазначена адреса: АДРЕСА_1 . 21.04.2016 року позивачем була направлена претензія кредитора до Біляївської районної державної нотаріальної контори. 10.05.2016 року позивачем було отримано відповідь Біляївської районної державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що до майна ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , була заведена спадкова справа під № 236/2016. Вважає, що відповідач прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, так як відповідач не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. 09.01.2019 року до спадкоємця ОСОБА_1 було направлено лист-претензію, згідно якого позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором б/н від 14.12.2009 року становить 9136,57 грн., яка складається з наступного: 7766,84 грн. - заборгованість за кредитом, 1369,73 грн. - заборгованість за відсотками. Оскільки відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість за кредитним договором, представник позивача звернувся до суду з позовом.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 19.12.2019 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, але подав до суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу розглянути у його відсутність та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Крім того, в матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, був повідомлений належним чином, відзив на позов не подав, а тому суд, приймаючи до уваги заяву представника позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу.
Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 14.12.2009 року на отримання кредиту з бажаним кредитним лімітом у розмірі 8500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом (а.с. 11).
Внаслідок неналежного виконання зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором виникла заборгованість, згідно з наданим банком розрахунком станом на 30.04.2014 року заборгованість становить 8486,39 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 7533,16 грн., заборгованість за відсотками - 953,23 грн. (а.с. 5-10).
ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 22).
Відповідно до ч.2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.
10.05.2016 року позивач отримав від Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області лист, в якому повідомлялося, що 26.04.2016 року за вх. № 668/02-14 одержана претензія кредитора від ПАТ КБ «Приватбанк» до спадкового майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно якої була заведена спадкова справа під № 236/2016 (а.с. 27).
09.01.2019 року позивачем було надіслано лист-претензію на адресу відповідача ОСОБА_1 з проханням сплатити заборгованість (а.с. 28, 29).
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 1218 ЦК України передбачено, що права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті входять до складу спадщини.
Відповідно до частини третьої статті 1268, частини першої статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Згідно з частиною першою статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто у разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.
При вирішенні спору про стягнення зі спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.
Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 332/2936/16-ц, висновки якої щодо застосування норм права відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
У відповідності до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставини того, що ОСОБА_1 є спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 .
Звертаючись із позовом до ОСОБА_1 як до спадкоємця ОСОБА_2 , позивач має довести, що спадкоємцем всього майна є саме відповідач.
Позивач не надав доказів на підтвердження того, що спадкодавцю за життя взагалі належало будь-яке рухоме чи нерухоме майно.
З матеріалів спадкової справи № 236/2016, яка була заведена до майна ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що спадкоємці, зокрема ОСОБА_1 , з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися.
21.04.2016 року банком на адресу Біляївської районної державної нотаріальної контори була направлена претензія кредитора, яка долучена до матеріалів спадкової справи.
Згідно роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року, при вирішенні спорів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.
При цьому, матеріали справи не містять відомостей про майно, одержане відповідачем ОСОБА_1 у спадщину після смерті ОСОБА_2 , в межах вартості якого можуть бути задоволені вимоги кредитора - АТ КБ «Приватбанк» та стягнуто вказану заборгованість.
За таких обставин, під час розгляду справи позивачем не доведено факту того, що відповідач є спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 , наявності спадкового майна, у межах вартості якого спадкоємець останнього несе відповідальність перед кредитором, а тому відсутні підстави стверджувати про набуття ним обов`язку задовольняти вимоги кредитора.
З огляду на наведене, суд вважає, що позовна заява АТ КБ «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягає.
Оскільки позивачу в задоволенні позовних вимог повністю відмовлено, на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.
Керуючись ст. ст. 509, 516, 525, 526, 1054, 1216, 1218, 1268, 1269, 1270, 1281, 1282 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263-265, 279, 280-282 ЦПК України, суд
Позовну заяву Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 14.12.2009 року у розмірі 9136,57 грн. та судові витрати у розмірі 1921 грн. - залишити без задоволення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, через Біляївський районний суд Одеської області.
Повне судове рішення складено 22 січня 2021 року.
Суддя О.І. Трушина