Справа № 740/575/21
Провадження № 2/740/555/21
У х в а л а

про залишення позовної заяви без руху

04 лютого 2021 року м.Ніжин

Суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області Гагаріна Т.О., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області про зобов`язання виплатити середню заробітну плату,

встановила:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить зобов`язати Лосинівську селищну раду Ніжинського району Чернігівської області виплатити їй середню заробітну плату, яку вона одержувала на посаді секретаря Світанківської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, але не більше шести місяців.

Вказана позовна заява підлягає залишенню без руху з огляду на наступне.

Згідно ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до ч.4 ст.175 ЦПК України якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Позивачем ОСОБА_1 при подачі позову судовий збір не сплачено.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та інших вимог, що випливають із трудових правовідносин.

Відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Законом України від 22 травня 2015 року № 484-VIII з пункту 1 частини 1 ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» виключено слова «за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин».

В позовній заяві позивач просить суд стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Відповідно до Інструкції зі статистики заробітної плати, яка затверджена наказом Держкомстату від 13 січня 2004 року № 5 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу не включається до фонду оплати праці підприємства і не є заробітною платою в розумінні оплати праці за відпрацьований час або норму виробництва, тобто відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року №3674-VІ «Про судовий збір» (у редакції Закону України від 01.01.2019 року № 2628-VIII) позивач звільнений від сплати судового збору лише щодо позовних вимог про стягнення збереженої заробітної плати.

У пункті 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 сформульовано висновок щодо застосування норм права, відповідно до якого пільга щодо сплати судового збору, передбачена п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюються на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Тобто, у справах про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивачі від сплати судового збору не звільняються.

Згідно з частинами 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права , враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно абзацу 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 1 січня 2021 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2270 гривень.

Тобто, позивач, звертаючись до суду з вимогами про стягнення середнього заробітку повинна була сплатити судовий збір в розмірі 1 відсотку від ціни позову, але не менше 908 грн. та надати оригінал квитанції про сплату судового збору.

Окрім того, позивач просить витребувати з Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області довідку про її середню заробітну плату на посаді секретаря Світанківської сільської ради Ніжинського району.

Відповідно до ч.4 ст.83 ЦПК України якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

При цьому, в порушення вимог ст.83 ЦПК України позивач не зазначила причини, з яких вказаний доказ не може бути подано, не довела неможливості самостійно надати докази.

За таких обставин, відповідно до ст. 185 ЦПК України позовну заяву необхідно залишити без руху та надати позивачу строк для виправлення вищевказаних недоліків.

Керуючись ст.185 ЦПК України, суддя

постановила:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області про зобов`язання виплатити середню заробітну плату залишити без руху, про що повідомити позивача і надати їй строк для усуненняя викладених в мотивувальній частині ухвали недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі усунення недоліків у встановлений строк позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Гагаріна