ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
іменем України

18 листопада 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/2581/21
Головуючий у першій інстанції Павлов В. Г.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1148/21

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Онищенко О.І., Харечко Л.К.

секретар: Поклад Д.В.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Чернігівський обласний центр зайнятості

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Новозаводського районного суду м.Чернігова у складі судді Павлова В.Г. від 24 червня 2021 року, місце постановлення ухвали м.Чернігів, у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернігівського обласного центру зайнятості про визнання незаконним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом Чернігівського обласного центру зайнятості про визнання незаконним та скасування наказу.

Ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 19.05.2021 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернігівського обласного центру зайнятості про визнання незаконним та скасування наказу про оголошення догани, було закрито на підставі п.1 ч.1 статті 255 ЦПК України.

28.05.2021 року (а.с.169, том 1) ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції із заявою про повернення судового збору, сплаченого за подання позовної заяви.

Ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 31.05.2021 року (а.с.176, том 1), заяву ОСОБА_1 про повернення судового збору було задоволено. Зобов`язано Управління державної казначейської служби України у м.Чернігові Чернігівської області повернути ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 908 грн. за квитанцією №49 від 06.04.2021 року філії - Чернігівського обласного управління АТ Ощадбанк.

03.06.2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення про розподіл між сторонами судових витрат, та стягнення з відповідача на її користь половини витрат на професійну правничу допомогу у сумі 2 850 грн., та інші судові витрати у сумі 21 грн. 50 коп., загальна сума судових витрат становить 2 871 грн.50 коп. (а.с.179-180, том 1).

Ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 24.06.2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення стосовно стягнення витрат на професійну правничу допомогу, відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану ухвалу Новозаводського районного суду м.Чернігова від 24.06.2021 року, та прийняти нову постанову, якою на виконання ч.2 статті 255 ЦПК України, вирішити питання про розподіл між сторонами судових витрат, та стягнути з Чернігівського обласного центру зайнятості на користь ОСОБА_1 половину понесених судових витрат: на професійну правничу допомогу в сумі 2 850 грн., та інші судові витрати в сумі 21 грн. 50 коп., загальна сума до стягнення з відповідача становить 2 871 грн. 50 коп. Апелянт також просила стягнути з відповідача на її користь судові витрати за апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції від 24.06.2021 року. Доводи апеляційної скарги вказують, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції від 24.06.2021 року постановлена судом з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, при цьому, оскаржувану ухвалу від 24.06.2021 року постановлено судом у складі судді Павлова В.Г., який не розглядав справу №751/2581/21. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що всупереч ч.3 статті 270 ЦПК України, оскаржувана ухвала суду першої інстанції була постановлена судом у складі судді Павлова В.Г., який взагалі не розглядав дану справу. Доводи апеляційної скарги стверджують, що всупереч ч.2 статті 255 ЦПК України, під час закриття провадження у справі, відповідно до п.1 ч.1 статті 255 ЦПК України, суд першої інстанції не вирішив питання про розподіл судових витрат. Доводи апеляційної скарги вказують, що суд першої інстанції відкрив провадження у даній справі, призначив справу до розгляду в судовому засіданні, і позивач ОСОБА_1 була вимушена надати відповідь на відзив на позовну заяву відповідача, і понесла при цьому витрати на правову допомогу в сумі 5 700 грн., а також витрати на поштові відправлення сторонам відповіді на відзив та в суд, в сумі 43 грн. Загальна сума витрат позивача в суді першої інстанції становить 5 743 грн. Доводи апеляційної скарги стверджують, що позивач звернулась із двома заявами до суду, а саме, про повернення сплаченого судового збору, яка судом першої інстанції була задоволена, і із заявою про ухвалення додаткового рішення, та розподілення понесених судових витрат, на виконання ч.2 статті 255 ЦПК України. З посиланням на статтю 59 Конституції України, статтю 15 ЦПК України, статтю 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, доводи апеляційної скарги вказують про необхідність відшкодування понесених витрат на правничу допомогу. Доводи апеляційної скарги зазначають, що в матеріалах справи наявні підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу. Доводи апеляційної скаргу стверджують, що після закриття провадження у справі №751/2581/21, судові витрати на виконання ч.2 статті 255 ЦПК України, до яких відносяться витрати позивача на правничу професійну допомогу, та інші зазначені судові витрати, мають бути розподілені між сторонами. Доводи апеляційної скарги вказують, що суд першої інстанції у оскаржуваній ухвалі від 24.06.2021 року послався на ч.3 статті 142 ЦПК України, проте, суд не міг посилатися на дану норму права, оскільки вона не стосується розподілу витрат у разі закриття провадження у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу Чернігівський обласний центр зайнятості просить апеляційну скаргу залишити без задоволення у зв`язку із її безпідставністю, та залишити без змін обґрунтовану ухвалу Новозаводського районного суду м.Чернігова від 24.06.2021 року.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Дасюк С.В. підтримала доводи та вимоги поданої апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача - Чаус М.В. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення у зв`язку із її безпідставністю, та залишити без змін обґрунтовану ухвалу Новозаводського районного суду м.Чернігова від 24.06.2021 року.

В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_1 , належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду даної справи, не з`явилась. Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами (а.с.1-5, том 1), що у квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом Чернігівського обласного центру зайнятості про визнання незаконним та скасування наказу. У вимогах заявленого позову ОСОБА_1 просила визнати незаконним та скасувати наказ Чернігівського обласного центру зайнятості від 18.03.2021 року №35 Про порушення в роботі Чернігівської районної філії Чернігівського обласного центру зайнятості в частині застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани та не здійснення преміювання за березень 2021 року до ОСОБА_1 , директора Чернігівської районної філії Чернігівського обласного центру зайнятості за неналежну організацію роботи щодо надання послуг клієнтам служби зайнятості відповідно до вимог чинного законодавства, відсутність дієвого контролю за правомірністю прийнятих рішень в добових наказах, виконанням фахівцями своїх посадових обов`язків.

Ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 19.05.2021 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернігівського обласного центру зайнятості про визнання незаконним та скасування наказу про оголошення догани, було закрито на підставі п.1 ч.1 статті 255 ЦПК України (а.с.161-165, том 1).

28.05.2021 року (а.с.169, том 1) ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про повернення судового збору. Позивач у поданій заяві вказувала, що у зв`язку із закриттям провадження у справі, відповідно до ухвали суду першої інстанції від 19.05.2021 року, судовий збір у розмірі 908 грн., сплачений за подання позовної заяви у даній справі, підлягає поверненню, відповідно до п.5 статті 7 Закону України Про судовий збір. ОСОБА_1 просила повернути їй суму сплаченого судового збору.

Ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 31.05.2021 року (а.с.176, том 1), заяву ОСОБА_1 про повернення судового збору, було задоволено. Зобов`язано Управління державної казначейської служби України у м.Чернігові Чернігівської області повернути ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 908 грн. за квитанцією №49 від 06.04.2021 року філії - Чернігівського обласного управління АТ Ощадбанк.

03.06.2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення (а.с.179-180, том 1). У вказаній заяві ОСОБА_1 просила суд ухвалити додаткове рішення у даній справі про розподіл між сторонами судових витрат та стягнення з Чернігівського обласного центру зайнятості на її користь половину витрат на професійну правничу допомогу у сумі 2 850 грн., та інші судові витрати у сумі 21 грн. 50 коп., а всього: 2 871 грн. 50 коп.

Ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 24.06.2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення стосовно стягнення витрат на професійну правничу допомогу, відмовлено.

Як вбачається із оскаржуваної ухвали Новозаводського районного суду м.Чернігова від 24.06.2021 року, відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення стосовно стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив із відсутності законодавчо визначених підстав для покладення на відповідача обов`язку по відшкодуванню витрат позивачу на професійну правничу допомогу у разі закриття провадження у справі у зв`язку з неможливістю її розгляду за правилами цивільного судочинства.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги відносно того, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції від 24.06.2021 року постановлена судом із порушенням норм права, які регулюють спірні правовідносини, не можуть бути підставами для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Доводи апеляційної скарги вказують, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції від 24.06.2021 року постановлена судом з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, при цьому, оскаржувану ухвалу від 24.06.2021 року постановлено судом у складі судді Павлова В.Г., який не розглядав справу №751/2581/21. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що всупереч ч.3 статті 270 ЦПК України, оскаржувана ухвала суду першої інстанції була постановлена судом у складі судді Павлова В.Г., який взагалі не розглядав дану справу. Доводи апеляційної скарги стверджують, що всупереч ч.2 статті 255 ЦПК України, під час закриття провадження у справі, відповідно до п.1 ч.1 статті 255 ЦПК України, суд першої інстанції не вирішив питання про розподіл судових витрат.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 24.06.2021 року, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3 статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова у складі судді Ченцової С.М. від 19.05.2021 року, було закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернігівського обласного центру зайнятості про визнання незаконним та скасування наказу про оголошення догани.

В подальшому, ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.06.2021 року (а.с.178, том 1), для розгляду вказаної заяви було визначено головуючого суддю (суддя-доповідач): В.Г.Павлов.

Ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова у складі судді Павлова В.Г. від 24.06.2021 року було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення стосовно стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1,ч.2,ч.3 статті 14 ЦПК України, у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Позовні та інші заяви, скарги та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, в порядку їх надходження підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в день надходження документів. Визначення судді або колегії суддів (судді-доповідача) для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою у порядку, визначеному цим Кодексом (автоматизований розподіл справ).

Відповідно до Розділу VІІІ. Автоматизований розподіл судових справ між суддями, п.4 п.п.5 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України 26.11.2010 року №30, із наступними змінами, не розподіляються щодо конкретного судді судові справи та матеріали кримінального провадження, що надійшли у день відсутності судді на робочому місці - за наявності у табелі обліку робочого часу щодо нього відомостей про підстави відсутності на роботі (із нез`ясованих причин; через виклик повісткою до суду, правоохоронних органів, військових комісаріатів, за листком тимчасової непрацездатності, за наказом про відрядження, про надання відпустки, про притягнення до дисциплінарної відповідальності, про звільнення тощо), підтверджених первинними документами.

Згідно звіту про автоматизований розподіл по справі №751/2581/21 від 03.06.2021 року (дата реєстрації заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення), суддя Ченцова С.М., яка постановила ухвалу про закриття провадження у справі від 19.05.2021 року, перебувала у відпустці (а.с.246, том 1). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.06.2021 року (а.с.178, том 1), для розгляду вказаної заяви було визначено головуючого суддю (суддя-доповідач): В.Г.Павлов.

В ході апеляційного розгляду даної справи представники сторін спору не заперечували, що на час подання заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у даній справі, суддя Ченцова С.М. перебувала у відпустці.

За даних обставин, доводи апеляційної скарги відносно того, що розгляд заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відбувався іншим складом суду, ніж склад суду, який постановив ухвалу про закриття провадження у справі від 19.05.2021 року, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 24.06.2021 року. Оскільки протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.06.2021 року (а.с.178, том 1), для розгляду вказаної заяви було визначено головуючого суддю (суддя-доповідач): В.Г.Павлов, і вказаний розподіл судової справи між суддями відбувся із дотриманням вимог вищезазначеного чинного законодавства.

Відповідно до приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Апеляційний суд при перевірці вказаних доводів апеляційної скарги враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в п.31-38 постанови Верховного Суду від 22.07.2020 року у справі №363/896/14, провадження №61-4697св20.

Відповідно до ч.2 статті 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.05.2021 року (а.с.169, том 1) ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про повернення судового збору. Позивач у поданій заяві вказувала, що у зв`язку із закриттям провадження у справі, відповідно до ухвали суду першої інстанції від 19.05.2021 року, судовий збір у розмірі 908 грн., сплачений за подання позовної заяви у даній справі, підлягає поверненню, відповідно до п.5 статті 7 Закону України Про судовий збір. ОСОБА_1 просила повернути їй суму сплаченого судового збору.

Ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 31.05.2021 року (а.с.176, том 1), заяву ОСОБА_1 про повернення судового збору, було задоволено. Зобов`язано Управління державної казначейської служби України у м.Чернігові Чернігівської області повернути ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 908 грн. за квитанцією №49 від 06.04.2021 року філії - Чернігівського обласного управління АТ Ощадбанк.

Доводи апеляційної скарги вказують, що суд першої інстанції відкрив провадження у даній справі, призначив справу до розгляду в судовому засіданні, і позивач ОСОБА_1 була вимушена надати відповідь на відзив на позовну заяву відповідача, і понесла при цьому витрати на правову допомогу в сумі 5 700 грн., а також витрати на поштові відправлення сторонам відповіді на відзив та в суд, в сумі 43 грн. Загальна сума витрат позивача в суді першої інстанції становить 5 743 грн. Доводи апеляційної скарги стверджують, що позивач звернулась із двома заявами до суду, а саме, про повернення сплаченого судового збору, яка судом першої інстанції була задоволена, і із заявою про ухвалення додаткового рішення, та розподілення понесених судових витрат, на виконання ч.2 статті 255 ЦПК України. З посиланням на статтю 59 Конституції України, статтю 15 ЦПК України, статтю 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, доводи апеляційної скарги вказують про необхідність відшкодування понесених витрат на правничу допомогу. Доводи апеляційної скарги зазначають, що в матеріалах справи наявні підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу. Доводи апеляційної скаргу стверджують, що після закриття провадження у справі №751/2581/21, судові витрати на виконання ч.2 статті 255 ЦПК України, до яких відносяться витрати позивача на правничу професійну допомогу, та інші зазначені судові витрати, мають бути розподілені між сторонами.

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 24.06.2021 року, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.2 статті 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Приписи статті 142 ЦПК України регламентують розподіл витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду. При цьому, необхідно зазначити, що згідно приписів ч.5 статті 142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Тобто, вказана норма процесуального закону передбачає право відповідача у разі закриття провадження у справі заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Апелянт ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернігівського обласного центру зайнятості про визнання незаконним та скасування наказу, має процесуальний статус позивача, і вищезазначеними нормами закону не передбачено право позивача на компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме, компенсації понесених витрат на професійну правничу допомогу та витрат на поштові відправлення.

За даних обставин, оскаржуваною ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 24.06.2021 року обґрунтовано відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення на користь позивача з відповідача витрат на професійну правничу допомогу та витрат на поштові відправлення.

Доводи апеляційної скарги вказують, що суд першої інстанції у оскаржуваній ухвалі від 24.06.2021 року послався на ч.3 статті 142 ЦПК України, проте, суд не міг посилатися на дану норму права, оскільки вона не стосується розподілу витрат у разі закриття провадження у справі.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 24.06.2021 року, виходячи із наступного. У оскаржуваній ухвалі від 24.06.2021 року суд першої інстанції зазначив: Загальне правило щодо розподілу витрат, зокрема, і у разі закриття провадження у справі, встановлене ч.3 ст.142 ЦПК України. Тобто, стверджуючи про загальне правило щодо розподілу витрат, зокрема, у разі закриття провадження у справі, суд першої інстанції допустив в ухвалі описку, зазначивши ч.3 статті 142 ЦПК України замість ч.5 статті 142 ЦПК України. Вказана описка суду першої інстанції не призвела до неправильного вирішення справи, і за даних обставин, вона не може бути підставою для скасування ухвали суду першої інстанції від 24.06.2021 року.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 24.06.2021 року, і за даних обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу Новозаводського районного суду м.Чернігова від 24.06.2021 року необхідно залишити без змін.

Керуючись статтями: 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Новозаводського районного суду м.Чернігова від 24 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: