22-ц/804/1721/21
266/2090/21

Головуючий у 1-й інстанції Д`яченко Д.О.
Суддя-доповідач: Попова С.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2021 року місто Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Попової С.А.,

суддів Зайцевої С.А., Лісового О.О.,

за участю секретаря Лазаренко Д.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 17 травня 2021 року, постановлену у складі судді Д`яченко Д.О., повний текст ухвали складено 17 травня 2021 року,

по цивільній справі

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2 ,

про скасування нотаріальної дії приватного нотаріуса по посвідченню довіреності за реєстровим номером № 6588 від 04 вересня 2002 року з моменту її вчинення та реєстрації,

третя особа приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Танаджи Геннадій Геннадійович,

В С Т А Н О В И В:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про скасування нотаріальної дії, вчиненої приватним нотаріусм Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Танаджи Г.Г. з посвідчення довіреності за реєстровим номером № 6588 від 04.09.2002, з моменту її вчинення та реєстрації.

Посилався на те, що у січні 2021 року під час допиту у якості свідка в Маріупольскій місцевій прокуратурі № 1 довідався про надання приватним нотаріусом Танаджи Г.Г. пояснень щодо посвідчення ним довіреності ОСОБА_2 за № 6588 від 04.09.2002, яку відповідачка підписала особисто. Така заява нотаріуса ОСОБА_3 не відповідає дійсності, оскільки:

- 04.09.2002 ОСОБА_2 перебувала за межами України і не могла бути в офісі нотаріуса;

- ОСОБА_2 не підписувала довіреність № 6588 від 04.09.2002, що підтверджується висновком судово-почеркознавчої експертизи № 588 від 06.09.2013 у справі № 266/1059/13-ц.

Таким чином, не підписання зазначеної довіреності особисто самим довірителем є підставою для скасування нотаріальної дії, яка була вчинена всупереч вимогам законодавства, зокрема ст. 44 ЦК України в редакції 1963р., ст.ст. 41, 43, 44, 45, 50 Закону України «Про нотаріат».

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 17 травня 2021 року, з урахування ухвали Приморського районного суду міста Маріцполя Донецької області від 02 липня 2021 року про виправлення описки, відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування нотаріальної дії приватного нотаріуса по посвідченню довіреності за реєстровим номером №6588 від 04.09.2002 року з моменту її реєстрації, третя особа - приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Танаджи Г.Г.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що за вимогами про визнання довіреності № 6588 від 04.09.2002, посвідченої приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Танаджи Г.Г., судами неодноразово вже були прийняті судові рішення, що набрали законної сили, щодо визнання цієї ж довіреності недійсною між тими самими сторонами ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , приватним нотаріус Танаджи Г.Г.) та з приводу тих самих підстав (заявлене позивачкою непідписання цієї довіреності та перебування її знаходження поза межами України). За повним збігом сторін, підстав і предмету позову у справі, що розглядається, і вказаних інших справах №№ 2-449/11, 266/1059/13-ц, 263/15106/17, 266/383/14-ц є підстави для відмови у відкритті провадження.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 (а.с. 12-16), посилаючись на порушення норм процесуального права, просив ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції помилково ототожнено даний спір за позовом ОСОБА_1 із іншими спорами.

Суд першої інстанції не врахував, що предметом позову у даній справі є нотаріальна дія, вчинена приватним нотаріусом, щодо реєстрації довіреності 6588 нібито у присутності довірителя ОСОБА_2 , а підставою наявність в нього доказів відсутності ОСОБА_2 в Україні в день посвідчення довіреності.

А предметом позову по інших спорах - справи № 2-449/11, № 266/1059/13-ц, № 263/15106/17, № 266/383/14-ц, на які посилався суд першої інстанції є довіреність № 6588, а підставою - непідписання цієї довіреності саме ОСОБА_2 з посиланням на доказ почеркознавчу експретизу.

В справі, що порушена зараз, і в тих, що розглянуті, різні предмети позову (матеріально-правові вимоги) і різні підстави (обставини і закон, за яким позивач просить здійснити захист права). Для застосування наводить правові висновки Верховного Суду у постанові від 02.09.2020 у справі № 417/7171/19.

Відповідачкою ОСОБА_2 поданий відзив на апеляційну скаргу позивача (а.с. 47-48), в якому викладена солідарна правова позиція щодо заявлених доводів скарги ОСОБА_1 і наголошено на тому, що дана справа не є тотожною із раніше розглянутими спорами. Просила задовольнити вимоги апеляційної скарги.

Процедура розгляду справи апеляційним судом

Справа розглядається за участю ОСОБА_1 , який підтримав доводи своєї апеляційної скарги, а також у відсутність повідомлених про дату і час розгляду справи позивачки ОСОБА_2 , яка у відзиві просила розглянути справу у її відсутність (а.с. 62, 63); третьої особи ОСОБА_3 (а.с. 57, 60), неявка яких згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України не є перешкодою до розгляду процесуального питання, пов`язаного із відмовою у відкритті провадження по справі.

2. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Вивчивши доводи апеляційної скарги і відзиву на неї, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб по вирішенню спору.

Як наголошено в постанові Верховного Суду від 08.04.2020 у справі № 761/41071/19: тлумачення пунктів 4 і 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України дає підстави зробити висновок, що предмет позову це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

При визначенні підстави позову як елемента його змісту суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і закону, позивач просить про захист свого права.

На це звернув увагу Верховний Суд, виклавши відповідні правові висновки в постанові від 22 серпня 2018 року у справі № 372/2230/17-ц.

З матеріалів справи, відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що з 2005 року судами неодноразово розглядались позови, в яких сторонами були ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , до яких залучався у якості третьої особи приватний нотаріус Танаджи Г.Г., та в яких позивачкою оспорювалася довіреність № 6588 від 04.09.2002, а саме:

- у справі № 2-449/11 Приморським районним судом міста Маріуполя Донецької області ухвалено рішення від 03.10.2012 року, яке залишено судом апеляційної інстанції 26.12.2012 без змін і набрало законної сили, якою ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні її позову про визнання довіреностей № 6588 від 04.09.2002, № 3162 від 04.12.2003 року недійсними;

- у справі № 266/1059/13-ц Приморським районним судом міста Маріуполя Донецької області постановлена ухвала від 10.12.2013, залишена без змін апеляційним судом Донецької області 28.01.2014, якою провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Танаджи Г.Г., ОСОБА_5 , про визнання недійсними довіреностей № 6588 від 04.09.2002 та № 3162 від 04.12.2003 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України в редакції 2004 року (наявність рішення від 03.10.2012 у справі № 2-449/11, що набуло чинності, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав). Постановою Верховного Суду від 20.06.2018 вказані ухвали суду першої та апеляційної інстанцій залишені без змін;

- у справі № 263/15106/17, де позивачем є ОСОБА_2 , відповідачами - ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , 31.10.2018 Донецьким апеляційним судом прийнято постанову, що залишена без змін касаційним судом 25.03.2020, про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання недійсною довіреності № 6588 від 04.09.2002, посвідченої приватним нотаріусом Танаджи Г.Г., що був вмотивований не підписанням позивачкою цієї довіреності і її знаходженням поза межами України;

- у справі 266/383/14-ц Приморським районним судом міста Маріуполя Донецької області постановлено ухвалу 07 лютого 2014 року, що набула законної сили 18.03.2014, якою на підставі п. 2 ч. 2 ст. 122 ЦПК України в редакції, діючій на момент прийняття такого процесуального рішення, відмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (треті особи ОСОБА_5 , приватний нотаріус Танаджи Г.Г., про визнання недійсними довіреностей № 6588 від 04 вересня 2002 року та № 3162 від 04 грудня 2003 року. Позов вмотивований тим, що довіреність № 6588 від 04.09.2002, за якою ОСОБА_1 , будучи неповноважною особою, в порядку передоручення видав 04.12.2013 довіреність на відчуження майна ОСОБА_5 , - підписана не ОСОБА_2 , а іншою особою, що підтверджується висновком почеркознавчої експертизи.

За загальним правилом, унормованим ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України спосіб захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів обирається позивачем.

Під способами захисту суб`єктивних прав, як роз`яснено в п. 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника.

Разом з тим, особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Переважно, спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини, як наголошується в п. 10 постанови Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 753/2187/17.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом спору у даній справі № 266/2090/21, тобто матеріально-правовою вимогою, заявленою ОСОБА_1 , є скасування нотаріальної дії приватного нотаріуса Танаджи Г.Г. з посвідчення довіреності 6588. Тобто, позивач оскаржує підґрунтя виданої довіреності порядку, процедури нотаріальної дії з її посвідчення. Саме такий спосіб захисту обрано позивачем.

А в наведених в оскарженій ухвалі суду інших справах № 2-449/11, № 266/1059/13-ц, № 263/15106/17, № 266/383/14-ц предметом спору є - визнання довіреності № 6588 від 04.09.2002 недійсною. Саме такий спосіб захисту визначений п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України (ст. 6 ЦК України в редакції 1963р.).

Згідно наданих в суді апеляційної інстанції додаткових пояснень ОСОБА_1 (а.с. 64), з посиланнями на правовий висновок Верховного Суду в постановах від 08.05.2018 у справі № 922/1249/17, від 23.04.2019 у справі № 911/1602/18, зміна ним предмету позову у даній справі зумовлена тим, що по інших справах за участю його і доньки ОСОБА_2 початкові позовні вимоги (визнання довіреності № 6588 недійсною) не в повній мірі забезпечують захист його суб`єктивних прав та інтересів.

Шляхом порівняння предметів наведених спорів, колегія суддів вбачає відмінність заявлених матеріально-правових вимог.

Втім, суб`єктний склад учасників справи та підстави заявлених вимог (нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу) у даній справі № № 266/2090/21, і якими обґрунтовано інші наведені справи № 2-449/11, № 266/1059/13-ц, № 263/15106/17, № 266/383/14-ц, є одними тими самими. Так, всі ці справи стосуються одного й того ж самого об`єкту спору довіреності № 6588 від 04.09.2002. Всі ці справи розглянуті за участю ОСОБА_1 , ОСОБА_2 із залученням приватного нотаріуса Танаджи Г.Г., що посвідчив вказану довіреність № 6588. Підставами заявленого ОСОБА_1 позову як у даній справі, так і по інших наведених справах, є заявлені порушення вимог ст. 44 ЦК України в редакції 1963р., ст.ст. 41, 43, 44, 45, 50 Закону України Про нотаріат, що полягають у дефекті волі відповідачки ОСОБА_2 , а саме не підписанні нею довіреності № 6588 через перебування за кордоном.

Таким чином, оскільки у виниклих по даній справі правовідносинах і в інших наведених цивільних справах немає тотожності (однаковості) предмета спору, то не можна вважати, як помилково визначився суд першої інстанції, що між сторонами вже був вирішений спір про той самий предмет і позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Відтак, висновок суду про тотожність предмета спору, що стало наслідком відмови у відкриття провадження у даній справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, є передчасним.

Разом з тим, позивач, заявляючи вимогу про скасування нотаріальної дії, учиненої приватним нотаріусом Танаджи Г.Г. з посвідчення довіреності № 6588 від 04.09.2002, опосередковано прагне визнання недійсною (скасування) цієї довіреності, учиненої із застосуванням оспорюваної нотаріальної дії.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Зважаючи на вищеокреслене унормування, суд, здійснюючи правосуддя, тільки в стадії розгляду справи по суті може встановити зміст права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, характер його порушення/невизнання/оспорення, з`ясувати питання наявності чи відсутності порушення заявлених прав, суб`єктів порушення, а також питання належності і ефективності обраного позивачем способу захисту, тобто відповідності тому способу, що встановлений умовами правочину, положеннями чинного законодавства у відповідних правовідносинах, та який має забезпечувати реальний захист і відновлення порушеного права/інтересу та можливість виконання прийнятого судового рішення в процедурі виконавчого провадження.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу у постановах від 28 листопада 2018 року у справі № 607/6092/18, від 05 червня 2019 року у справі № 607/6865/2018, від 11 червня 2019 року у справі № 917/1338/18, що визначення предмета, підстав позову та відповідача у спорі є правом позивача; натомість установлення обґрунтованості позову - це обов`язок суду, який здійснюється під час розгляду справи. Отже, якщо позивач обґрунтовує позовні вимоги порушенням відповідачами його суб`єктивних прав, то встановлення наявності чи відсутності порушення таких прав, характеру та суб`єктів порушення здійснюється судом під час розгляду справи.

Зважаючи на положення ст. 16 ЦК України, враховуючи правові висновки Верховного Суду в постановах від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 15 липня 2021 року у справі № 909/863/19, в межах заявленого ОСОБА_1 позову і підлягають дослідженню питання: чи призведе скасування нотаріальної дії до захисту суб`єктивного права позивача (у разі, якщо будуть встановлені обставини наявності такого права та його порушення); чи будуть відновлені права позивача, до яких він фактично прагне, у разі задоволення сформульованих у даній справі позовних вимог про скасування нотаріальної дії; чи таке скасування нотаріальної дії в судовому порядку буде декларативним, тобто таким, що не тягне за собою значущих для позивача наслідків у вигляді скасування довіреності тощо.

Дані обставини можна встановити під час розгляду справи по суті з урахуванням тих судових рішень з приводу довіреності № 6588, до яких дотичні сторони учасники даної справи. Тому постановлена судом першої інстанції ухвала про відмову у відкритті провадження є передчасною і такою, що перешкоджає з`ясуванню наведених значущих питань.

Висновки за результатами апеляційного перегляду справи

Оскільки судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що є підставами для скасування ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженні у справі, то відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 374, п.п. 1, 4 ч.1. ст. 379 ЦПК України, оскаржувану ухвалу слід скасувати і справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції (вирішення питання про відкриття провадження у встановленому законом порядку), задовольнивши апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

Керуючись п. 6 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 379, 381, 382 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 17 травня 2021 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування нотаріальної дії приватного нотаріуса по посвідченню довіреності за реєстровим номером № 6588 від 04 вересня 2002 року з моменту її вчинення та реєстрації - направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 20 серпня 2021 року.

Судді: С.А.Попова

С.А.Зайцева

О.О.Лісовий