Справа № 466/8136/20 Головуючий у 1 інстанції: Баланська Г.Б.
Провадження № 22-ц/811/2714/21 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Івасюти М.В.

з участю: ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 15 червня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

у жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання протиправною відмову у вчиненні дій та зобов`язання до вчинення дій.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 1986 року проходить військову службу у Збройних силах України, перебуває на посаді заступника начальника цеху морально - психологічного забезпечення - начальника групи морально-психологічного забезпечення Військового медичного клінічного центру Західного регіону у званні полковника, де з1992 року перебуває на загальній житловій черзі, а з 2011 року на житловій черзі щодо першочергового забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов. Наказом начальника Львівського гарнізону від 25 квітня 2019 року № 13/г відповідно до протоколу від 01 квітня 2019 року № 2 надано двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , площею 45.1 кв.м. Наказом начальника Військово-медичного клінічного центру Західного регіону від 07 травня 2019 року № 105 затверджено протокол житлової комісії Військово-медичного клінічного центру Західного регіону від 07 травня 2019 року № 138 про розподіл двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , житловою площею 45.1 кв.м. ОСОБА_1 та членам його сім`ї. Зазначає, що на підставі вищезазначених документів КЕВ м. Львова підготував список надання житлової площі для постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , який затверджено Головним квартирно-експлуатаційним управлінням Збройних сил України та заступником Міністра оборони України згідно з розподілом обов`язків. Вважає, що житлове приміщення для постійного проживання ОСОБА_1 було виділено у спосіб та в порядку, встановленому законодавством у сфері житлового забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, однак КЕВ м. Львова не вчиняє жодних дій спрямованих на подання до Брюховицької селищної ради документів для видачі ордеру на житлову площу. Зазначає, що на підставі рішення про надання житла виконавчий органу районної, міської, районної у місті ради, а в закритому військовому містечку квартирно-експлуатаційний орган видає ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення. Вважає, що КЕВ м. Львова не виконує приписи Інструкції, покликаючись при цьому на наказ Міністра оборони України від 11 червня 2019 року № 312 «Про закріплення нерухомого військового майна», яким закріплено за військовою частиною НОМЕР_1 на праві оперативного управління квартиру АДРЕСА_1 , яка раніше була розподілена ОСОБА_1 відповідно до встановленого житловим законодавством порядку, що, на його думку, є незаконним. З наведених підстав просить визнати протиправною відмову квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова щодо неподання до Брюховицької селищної ради документів для видачі ордеру на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 45.1 кв.м ОСОБА_1 та членам його сім`ї згідно протоколу засідання Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями від 19.07.2019 року та Списку надання постійного житла у гарнізонах Збройних сил України, затвердженого заступником Міністра оборони України 25.07.2019 року; зобов`язати квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова подати до Брюховицької селищної ради документи для видачі ордеру на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 45.1 кв.м. ОСОБА_1 та членам його сім`ї згідно протоколу засідання Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями від 19.07.2019 року та Списку надання постійного житла у гарнізонах Збройних сил України, затвердженого заступником Міністра оборони України 25.07.2019 року.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 15 червня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова щодо неподання до Брюховицької селищної ради документів для видачі ордеру на квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_1 та членам йото сім`ї згідно протоколу засідання Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями від 19.07.2019 року та Списку надання постійного житла у гарнізонах Збройних сил України, затвердженого заступником Міністра оборони України 25.07.2019 року.
Зобов`язано Квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова подати до правонаступника Брюховицької селищної ради документи для видачі ордеру на квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_1 та членам його сім`ї згідно протоколу засідання Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями від 19.07.2019 та Списку надання постійного житла у гарнізонах Збройних сил України, затвердженого заступником Міністра оборони України 25.07.2019 року.
Рішення суду оскаржив Квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова,в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи. Апелянт вважає вимоги позивача необгрунтованими, оскільки наказом Міністра оборони України від 11 червня 2019 року № 312 квартира АДРЕСА_1 , яка попередньо згідно рішення заступника Міністра оборони України від 22.03.2019 року № 4178/з/2 була визначена для постійного проживання військовослужбовцям житловій комісії Військово-медичного клінічного центру Західного регіону, набула статусу службового (штатно-посадового) житла і є закріпленою за військовими частинами А0284 та НОМЕР_1 . Зазначає, що жодним чином не порушив права позивача, відтак є неналежним відповідачем у справі, оскільки на КЕВ м. Львова не покладено обов`язку забезпечити позивача житлом, а тому належним відповідачем у справі є Міністерство оборони України, яке до участі у справі не залучено. Вказує, що спірна квартира розподілена між військовими частинами НОМЕР_2 та НОМЕР_1 , однак вони не були залучені до розгляду справи, незважаючи на те, що ухвалене рішення стосується їх інтересів та впливає на права військовослужбовців з числа їх особового складу. Вважає, що резолютивна частина оскаржуваного рішення суду є неоднозначною та незрозумілою, оскільки КЕВ м. Львова зобов`язано вчинити дії шляхом звернення до невідомої установи, яка не була учасником процесу і реквізити якої йому невідомі. З наведених підстав просять рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно положень статті 12 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням-грошовою компенсацією за належне їм жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм жиле приміщення.
Наказом від 31.07.2018 № 380 Міністерством оборони України затверджено Інструкцію з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями.
У відповідності до пункту 1 розділу VII Інструкції № 380 особи, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, забезпечуються житлом згідно з чергою у військовій частині, що визначається часом зарахування на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання житлових приміщень, або до списків осіб, які користуються правом позачергового одержання житлових приміщень) за рішенням житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії), яке затверджується наказом командира військової частини.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 1986 року проходить військову службу у Збройних силах; на день розгляду справи - у званні полковника на посаді заступника начальника центру з морально-психологічного забезпечення - начальника групи морально-психологічного забезпечення Військово- медичного клінічного центру Західного регіону, був учасником антитерористичної операції, має статус учасника бойових дій, який йому надано відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
З 06.03.1992 року позивач перебуває на квартирному обліку в загальній черзі, а з 2011 року включений до списку осіб, які користуються правом першочергового одержання житла.
З протоколу №2 від 01.04.2019 засідання житлової комісії Львівського гарнізону вбачається, що голова житлової комісії Львівського гарнізону довів до відома членів житлової комісії Львівського гарнізону, що рішенням заступника Міністра оборони України від 22.03.2019 року №4178/з/2 погоджено пропозиції Головного КЕУ ЗС України від 19.03.2019 року №303/4/565 щодо розподілу квартир, відповідно до п.2.3.3. протоколу виділено житловій комісії Військово - медичного клінічного центру Західного регіону двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 для забезпечення житлом для постійного проживання полковника ОСОБА_1 .
Наказом начальника Львівського гарнізону від 25.04.2019 № 13/г для забезпечення військовослужбовців, які перебувають на квартирному обліку, розподілено житлову площу в будинках, в тому числі і у будинку АДРЕСА_2 , житловій комісії Військово-медичного клінічного центру Західного регіону розподілено двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 житловою площею 45.1 кв.м.
Наказом начальника Військово-медичного клінічного центру Західного регіону (з адміністративно-господарської діяльності) від 07.05.2019 № 105 затверджено протокол житлової комісії Військово- медичного клінічного центру Західного регіону від 07.05.2019 № 138, яким двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 розподілено ОСОБА_1 та членам його сім`ї.
На підставі отриманих документів Квартирно-експлуатаційним відділом м. Львова було підготовлено Список надання житлової площі для постійного проживання у житловій комісії Військово-медичного клінічного центру Західного регіону, місцезнаходження смт. Брюховичі, вулиця Лікарська, 12 А, затверджений начальником Військово-медичного клінічного центру Західного регіону, який з обліковою справою позивача, витягом із наказу начальника Військово-медичного клінічного центру Західного регіону (з адміністративно-господарської діяльності) від 07.05.2019 № 105, копією протоколу засідання житлової комісії Військово-медичного клінічного центру Західного регіону від 07.05.2019 № 138 направлено до Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних сил України для внесення на розгляд Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями.
За результатами розгляду вищезазначеного Списку Комісія з контролю прийняла рішення, оформлене протоколом засідання від 19.07.2019 № 218 в частині, що стосується ОСОБА_1 щодо розподілу житла для постійного проживання за адресою АДРЕСА_3 із зняттям з квартирного обліку.
Головне квартирно-експлуатаційне управління Збройних сил України на підставі рішення Комісії з контролю підготувало Список надання постійного житла у Збройних Силах України в частині, що стосується ОСОБА_1 , та подало на затвердження заступнику Міністра оборони України згідно з розподілом обов`язків, який останнім затверджено 25.07.2019.
Затверджений Список надання постійного житла у гарнізонах Збройних Сил України, протокол засідання Комісії з контролю від 19.07.2019 № 218 в частині, що стосується позивача ОСОБА_1 , надійшли до КЕВ м. Львова.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що житлове приміщення для постійного проживання ОСОБА_1 було надано у спосіб та у порядку, встановленому законодавством щодо забезпечення житлом військовослужбовців та членів їх сімей, у відповідності до Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями.
Пункт 7 розділу У11 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями чітко передбачає повноваження КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, а саме, що затверджений Список надання постійного житла у Збройних силах України є підставою для оформлення протягом десяти робочих днів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району та подання до виконавчих органів районної, міської, районної в місті ради документів для видачі ордеру на постійну житлову площу, який є єдиною підставою для вселення надане житлове приміщення.
Абзац 2 пункту 7 розділу У11 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями передбачає, що КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району надає до виконавчих органів районної, міської, районної в місті ради облікову справу військовослужбовця разом з витягом із Списку надання постійного житла у Збройних Силах України, копію протоколу житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії), витяг з наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання.
Враховуючи положення п.7 розділу У11 Інструкції.., суд першої інстанції вірно зазначив, що обов`язком КЕВ м. Львова було протягом десяти робочих днів подати до виконавчого органу, а саме, до виконкому Брюховицької селищної ради, правонаступником якої є Львівська міська рада та її виконавчий орган, подати вищезазначені документи, що стосуються забезпечення квартирою сім`ї ОСОБА_1 , які були чинними, не відмінені у встановленому порядку, не визнані недійсними та не скасовані в судовому порядку.
Слід зазначити, що до повноважень КЕВ м. Львова не належить перевірка правильності, законності надання житла для постійного проживання сім`ї ОСОБА_1 , і як вірно зазначив суд першої інстанції, при наданні житла сім`ї ОСОБА_1 було дотримано передбачений розділом У11 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями порядок надання житлових приміщень для постійного проживання, всі рішення, які приймалися уповноваженими органами, щодо надання сім`ї ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 , є чинними, не визнавалися незаконними та не скасовувалися в судовому порядку.
Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що КЕВ м. Львова з відповідей на його інформаційні запити від 05.11.2019 р. та 28.09.2020 р. КЕВ повідомила, що не подавала документи на оформлення ордера на вселення до Брюховицької селищної ради, що є, як вважає позивач, обов`язком КЕВ м. Львова.
При цьому, відповідач КЕВ м. Львова покликається на наказ Міністра оборони України від 11.06.2019 № 312 «Про закріплення нерухомого військового майна», згідно з яким за військовою частиною НОМЕР_1 на праві оперативного управління закріплено квартиру АДРЕСА_1 , яка, як встановлено судом першої інстанції, раніше була розподілена позивачу ОСОБА_1 у відповідності до встановленого житловим законодавством порядку, і рішення щодо надання якої сім`ї ОСОБА_1 , які приймалися уповноваженими на це органами, посадовими особами Міністерства оборони України, житловими комісіями, є чинними, незаконними не визнавалися.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що квартиру для постійного проживання сім`ї ОСОБА_1 надано на підставі рішення заступника Міністра оборони України від 22.03.2019р. №4178/з/2, окремого доручення начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних сил України від 09.01.2019 № 303/4/43, пропозицій житлової комісії Львівського гарнізону від 01.04.2019, наказу начальника Львівського гарнізону від 25.04.2019 № 13/г, що по часу їх прийняття передувало наказу Міністра оборони України від 11.06.2019 №312, на який, як на підставу невиконання приписів Інструкції № 380, покликається відповідач - КЕВ м. Львова.
Міністр оборони України, видавши наказ №312 від 11.06.2019 року, «Про закріплення нерухомого військового майна» та закріпивши квартиру АДРЕСА_1 за В/Ч НОМЕР_1 , не відмінив рішення заступника Міністра оборони України від 22.03.2019 року №4178/з/2, яким погоджено пропозиції Головного КЕУ ЗС України від 19.03.2019 року №303/4/565 щодо розподілу 43 квартир в будинках, в тому числі, будинку АДРЕСА_2 .
Відповідно до положень статті 16 Житлового кодексу Української РСР, Інструкції Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом 31.07.2018 року № 380, згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону або командира військової частини за погодженням з КЕВ району житлове приміщення включається до числа одного із видів житла, а відтак рішенням виконавчого комітету Брюховицької селищної ради №1379 спірна квартира АДРЕСА_1 включена до числа постійного житла.
Доводи апелянта, що спірна квартира АДРЕСА_1 є службовою, спростовується листом Брюховицької селищної ради від 08.12.2020р. про те, що квартира АДРЕСА_1 до числа службових квартир не включалась.
У відповідності до затверджених Пропозицій щодо перерозподілу штатно-посадового житла, придбаного Міністерством оборони України у 2018-2019 роках, затверджених начальником Генерального штабу - Головнокомандувачем ЗС України, здійснено перерозподіл (заміну) квартир, у тому числі квартири АДРЕСА_4 , що розподілена позивачу ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 на квартири за своїм призначенням як штатно-посадове житло.
Однак, будучи обізнаним у прийнятому вищим керівництвом рішенні, КЕВ м. Львова, дій, спрямованих на виконання положень п.7 розділу У11 Інструкції….. в частині, що стосується оформлення та подання до Брюховицької селищної ради документів для видачі ОСОБА_1 ордеру на житлову площу, не вчиняв.
Аналізуючи листи від 05.11.2019 р. та 28.09.2020 р., адресовані позивачу, у яких КЕВ м. Львова повідомляє, що не подавав документи на оформлення ордера на вселення до Брюховицької селищної ради, хоча позивачем на вимогу КЕВ м. Львова були подані всі необхідні документи для оформлення та видачі ордеру на квартиру, що свідчить про невиконання КЕВ м. Львова передбачених законом повноважень, про бездіяльність КЕВ м. Львова при вирішенні питання оформлення та передачі документів для видачі ордера ОСОБА_1
КЕВ м. Львова не вчинила жодних дій для врегулювання питання усунення суперечностей щодо адрес квартири, яка надана позивачу, для оформлення прав позивача на спірне житло.
За вищенаведеного, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, який визнав протиправною бездіяльність КЕВ м. Львова при вирішенні питання щодо оформлення та передачі орану виконавчої влади документів для видачі ордера ОСОБА_1 .
Суд першої інстанції підставно задовольнив позовну вимогу про зобов`язання відповідача КЕВ м.Львова вчинити дії щодо оформлення та подання необхідних документів для видачі ОСОБА_1 ордеру на квартиру АДРЕСА_1 , яка в законний спосіб розподілена позивачу, з огляду і на те, що рішення компетентних органів, посадових осіб Збройних Сил України та Міністерства оборони України, уповноважених на вирішення питання забезпечення житлом військовослужбовців, в тому числі і щодо квартири АДРЕСА_1 , які були прийняті до наказу Міністра оброни України від 11.06.2019 року №312, є чинними, не визнані незаконними та не скасовані у встановленому законом порядку.
Доводи апелянта про незрозумілість рішення суду першої інстанції в частині, що стосується зобов`язання КЕВ м. Львова подати документи щодо видачі ордера ОСОБА_1 , то колегія суддів зазначає, що з огляду на те, що 29.12.2020р. сесія Львівської міської ради прийняла ухвали, якими оголосила про початок функціонування Львівської міської територіальної громади з 2021 року, припинення місцевих рад, серед яких і Брюховицька селищна рада, суд першої інстанції правильно вказав, що КЕВ м. Львова повинна подати документи на оформлення ОСОБА_1 ордера на спірну квартиру до правонаступника Брюховицької селищної ради.
Що стосується доводів апеляційної скарги про порушення прав та інтересів В/Ч НОМЕР_2 і В/Ч НОМЕР_1 , колегія суддів зазначає, що зазначені військові частини не уповноважували КЕВ м. Львова на представництво їх інтересів.

Доводи апелянта про те, що КЕВ м. Львова не вирішує питання забезпечення житлом військовослужбовців, а відтак є неналежним відповідачем у справі, і що належним відповідачем повинно бути Міністерство оборони України, спростовуються змістом позовних вимог, якими є визнання протиправною відмову квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова щодо неподання КЕВ м. Львова до Брюховицької селищної ради документів для видачі ордеру на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 45.1 кв.м ОСОБА_1 та членам його сім`ї згідно протоколу засідання Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями від 19.07.2019 року та Списку надання постійного житла у гарнізонах Збройних сил України, затвердженого заступником Міністра оборони України 25.07.2019 року та зобов`язання Квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова подати до Брюховицької селищної ради документи для видачі ордеру на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 45.1 кв.м. ОСОБА_1 та членам його сім`ї згідно протоколу засідання Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями від 19.07.2019 року та Списку надання постійного житла у гарнізонах Збройних сил України, затвердженого заступником Міністра оборони України 25.07.2019 року.
Тобто, позивач з позовною вимогою про забезпечення його житлом до КЕВ м. Львова не звертався.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 15 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 25 листопада 2021 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк