Дата документу 30.11.2021 Справа № 335/7093/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/7093/20
Провадження №22-з/807/232/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.
суддів:Крилової О.В., Онищенка Е.А.,
секретарОстащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Механічний завод № 1» про стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення компенсації за невикористану відпустку та стягнення середнього заробітку у зв`язку із затримкою проведення розрахунку при звільненні, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 грудня 2020 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Механічний завод № 1» - залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про задоволення вимог позову.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 28 вересня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 грудня 2020 року у цій справі скасовано та прийнято нову постанову наступного змісту. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Механічний завод № 1» про стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення компенсації за невикористану відпустку та стягнення середнього заробітку у зв`язку із затримкою проведення розрахунку при звільненні задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Механічний завод № 1» на користь ОСОБА_1 суму заборгованості по заробітній платі, з урахуванням компенсації за невикористану відпустку 29830,96 грн., суму середнього заробітку зв`язку із затримкою проведення розрахунку при звільненні у розмірі 12879,80 грн.

01 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі.

В заяві зазначено, що постановою Запорізького апеляційного суду від 28 вересня 2021 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено повністю, проте суд не вирішив питання щодо розподілу судових витрат, а саме щодо відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу, що були понесені ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду справи. Такі витрати заявник оцінює у 7500,00 грн. та надає докази на підтвердження цих витрат.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З аналізу вище наведених норм процесуального права слідує, що питання про розподіл судових витрат, зокрема, шляхом ухвалення додаткового рішення, вирішується судом, який ухвалив рішення і у тому випадку, коли судом прийнято судове рішення, яким закінчено провадження у справі.

Частинами 1, 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

В апеляційній скарзі від 12 січня 2021 року скаржник ОСОБА_1 заявила про орієнтований розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.

Протягом п`яти днів після прийняття постанови Запорізьким апеляційним судом, а саме 01 жовтня 2021 року ОСОБА_1 подано заяву про ухвалення додаткового рішення, відповідно до якої заявниці просить стягнути з ТОВ «Механічний завод №1» судові витрати на правничу допомогу у розмірі 7500,00 грн., які складаються з витрат на підготовку апеляційної скарги 3000,00 грн., складанню заперечень 1500,00 грн., участь адвоката у судових засіданнях -3000,00 грн.

До заяви додано договір №28/12/20 про надання правової допомоги від 28 грудня 2020 року укладений між ОСОБА_1 та адвокатським об`єднанням «Діалог»; перелік та вартість робіт АО «Діалог» по страві 335/7093/20; акт №ОУ-002909 від 29 вересня 2021 року здачі-приймання робіт (надання послуг) про надання правової (правничої) допомоги на загальну суму 7500,00 грн.; рахунок-фактура №СФ-002909 від 29 вересня 2021 р.; прибутковий касовий ордер відповідно до якого ОСОБА_1 сплачено АО «Діалог» 7500,00 грн.

Згідно ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи надані заявником докази на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку про обґрунтованість та доведеність вимог щодо необхідності прийняття додаткової постанови у справі з метою вирішення питання щодо компенсації судових витрат на професійну правничу допомогу, які були понесені заявником у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції. Вирішуючи питання щодо розміру таких витрат колегія суддів зазначає наступне.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.

Враховуючи конкретні обставини справи, беручи до уваги доведені факти надання правничої допомоги позивачу під час апеляційного розгляду в суді, а саме факт подання апеляційної скарги та заперечень на клопотання про поновлення строку на подачу та доручення доказів до матеріалів справи від 27.09.2021 року, участь адвокатів Загорського Д.М. та Зіменко І.А. в судових засіданні у суді апеляційної інстанції, які за часом тривали не більше 20 хвилин, колегія суддів вважає, що у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України у справі слід ухвалити додаткову постанову про розподіл судових витрат, якою частково задовольнити заяву ОСОБА_1 щодо стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 4000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 141, 270, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Механічний завод № 1» про стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення компенсації за невикористану відпустку та стягнення середнього заробітку у зв`язку із затримкою проведення розрахунку при звільненні задовольнити частково.

Прийняти у цій справі додаткову постанову про розподіл судових витрат у справі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Механічний завод № 1» на користь ОСОБА_1 судові витрати на правову допомогу у розмірі 4000,00 грн.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст додаткової постанови складений 1 грудня 2021 року.

Головуючий С. В. Кухар
судді: О.В. Крилова
Е.А. Онищенко