Справа № 626/1214/21
Провадження № 2/626/459/2021
РІШЕННЯ

Іменем України

25.11.2021 року м. Красноград

Красноградський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Гусара П.І.,

за участю секретаря Івашкіної Т.В.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Краснограді в порядку загального позовного провадження, цивільну справу №626/1214/21 за позовною заявою ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Пісчанська» про розірвання договору оренди землі, стягнення заборгованості з орендної плати та повернення земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

Позиція позивача.

14 травня 2021 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ТОВ «Агрофірма «Пісчанська», в якому просить:

- розірвати договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :07:000:0009, серія та номер 412 від 05.08.2004, сторонами якого вказано ОСОБА_4 та Товариство обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Пісчанська»;

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Пісчанська» повернути йому земельну ділянку площею 5,6319 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Попівської сільської ради Красноградського району Харківською області, кадастровий номер :07:000:0009;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю на його користь заборгованість з орендної плати в розмірі 23739,00 грн;

- стягнути на його користь судові витрати з надання професійної правничої допомоги у розмірі 15000,00 грн.

На обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_3 зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_4 . Після його смерті у його власність на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.03.2021 року перейшла земельна ділянка площею 5,6319 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Попівської сільської ради Красноградського району Харківської області, кадастровий номер земельної ділянки :07:000:009. Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.04.2021 року за життя спадкодавець ОСОБА_4 уклав договір оренди вищезазначеної земельної ділянки від 05.08.2004 року з відповідачем по справі ТОВ «Агрофірма «Пісчанська». Строк дії договору до 10.09.2028 року, розмір орендної плати становить 1,5% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки. Після смерті його батька в 2016 році відповідач по справі припинив виконувати свій обов`язок, відповідно до умов договору, щодо сплати орендної плати за користування земельною ділянкою та не нараховує орендну плату. Вказує на те, що факт отримання ним свідоцтва про право на спадщину лише 19.03.2021 року жодним чином не впливає на обов`язки відповідача за договором оренди від 05.08.2004 року, оскільки право на отримання орендної плати у спадкоємця земельної ділянки виникає одразу після відкриття спадщини. З моменту смерті попереднього орендодавця і до оформлення ним в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку відповідач не звільнявся від обов`язку щодо сплати орендної плати за користування земельною ділянкою. Зокрема, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 537 ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори в разі: відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов`язань. Про можливість внесення на депозит нотаріуса орендних платежів у разі смерті орендодавця йдеться і в листі Міністерства юстиції України від 12.03.2012 року. Дані про накопичення орендної плати на депозитному рахунку нотаріуса в даному випадку відсутні. Щодо практики застосування норм податково законодавства нарахування необхідно здійснювати знеособлено, адже суб`єкт, на користь якого нараховуються такі суми відсутній, а зобов`язання за таким договором обліковувати на позабалансовому рахунку як зобов`язання майбутніх періодів. Відповідно до чинного законодавства у разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою відбувається порушення договору оренди, що може бути підставою для розірвання такого договору. Несплата орендної плати відповідачем після смерті його батька підпадає саме під поняття систематичності, а відтак вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню та способом захисту його порушеного права є розірвання договору оренди землі від 05.08.2004 року. Крім того, він має намір стягнути з відповідача по справі заборгованість щодо сплати орендної плати за 2006-2020 роки. При цьому вважає, що в даному випадку з відповідача підлягає стягненню орендна плата у розмірі 3%, а не 1,5% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, оскільки відповідно до Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян-власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» від 02.02.2002 року з метою підвищення рівня соціального захисту селян-власників земельних часток (паїв) розмір орендної плати за земельну ділянку повинен бути не менше 3% визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки. Відповідно до Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 30.04.2021 року нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 5,6319 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовано на території Попівської сільської ради Красноградського району Харківської області, кадастровий номер земельної ділянки :07:000:0009 становить 158257,30 грн. А тому розмір орендної плати за рік розраховується наступним чином: 158257,30 х 0,03 = 4747,719 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості зі сплати орендної плати за 2016-2020 роки складає 23739,00 грн.

Рух справи в суді.

Ухвалою судді Красноградського районного суду Харківської області від 17.05.2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання по розгляду позовної заяви.

Ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 27.10.2021 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Заяви учасників процесу по суті справи та клопотання.

Відповідач по справі ТОВ «Агрофірма «Пісчанська» подав відзив на позовну заяву (а.с. 59-66) в якому позов ОСОБА_3 не визнав та просив відмовити в задоволенні позову оскільки даний позов позивачем поданий безпідставно без врахування дійсних обставин справи враховуючи наступне.

1. Вказує на те, що у відповідача відсутня заборгованість з орендної плати перед позивачем. 05.08.2004 року між відповідачем та батьком позивача ОСОБА_4 було укладено Договір оренди земельної ділянки №412, який зареєстрований в Красноградському районному відділі Харківської регіональної філії Державного підприємства «Центр ДЗК» 10.09.2004 року №298 (надалі - Договір оренди №412).

Згідно з пунктом 1.1. цього Договору батько позивача передав відповідачу в оренду земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 5,6319 га, кадастровий номер :07:000:0009.

Після смерті ОСОБА_4 до позивача на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.03.2021 року перейшло право власності на вказану земельну ділянку.

У зв`язку із цим до позивача в порядку ст. 148-1 ЗК України з моменту переходу права власності на земельну ділянку перейшли права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинним Договором оренди №412.

Відповідно до п.п. 2.11.1 п. 2.11. Договору оренди №412 за користування земельною ділянкою Орендар сплачує Орендодавцю щороку орендну плату у грошовій формі, розмір якої, з урахуванням 1,5%, становить 751 грн. Орендар має право виплатити Орендодавцю орендну плату авансом. За письмовою домовленістю Сторін, орендна плата за користування земельною ділянкою може справлятися у натуральній та відробітковій (надання послуг Орендодавцю) формах. З суми нарахованої орендної плати Орендодавцю, Орендар утримує податок з доходів фізичних осіб. Орендна плата, враховуючи не виплачену, підлягає застосування коефіцієнту індексації грошової оцінки земель на дату її виплати. Тобто розмір орендної плати становить 1,5% від нормативно грошової оцінки, до якої щорічно застосовується коефіцієнт індексації грошової оцінки земель.

Згідно до пункту 4.1. Договору оренду зміна умов Договору можлива за взаємною згодою Сторін. Пунктом 5.2. Договору передбачено, що будь-які зміни або доповнення до цього Договору здійснюються у письмовій формі. Змін чи доповнень до Договору оренди №412 стосовно розміру орендної плати не вносились.

У грудні 2011 року відповідачем ОСОБА_4 по Договору оренди №412 від 05.08.2004 року та Договору оренди земельної ділянки №159 від 31.03.2009 року авансом було сплачено орендну плату на суму 79508,54 грн, що підтверджується доданими до відзиву видатковими касовими ордерами від 02.12.2011 року., податковим сум, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за формою 1ДФ за четвертий квартал 2011 та квитанцією №2 від 26.01.2012 року про реєстрацію цього розрахунку за формою 1ДФ зареєстрованого за номером , а також бухгалтерською довідкою від 04.06.2021 року вих. №120. У зв`язку з цим на сьогоднішній день переплата з орендної плати за Договором оренди №412 та Договору оренди №159 становить 47614,21 грн.

Договір оренди №412 не містить імперативного припису, який би встановлював заборону для Орендаря сплачувати орендну плату авансом. Більш того, положеннями пункту 2.11.1 пункту 2.11. Договору оренди надають Орендарю право виплачувати Орендодавцю орендну плату авансом. Реалізація цього права Орендарем не потребує попередньої згоди Орендодавця.

Також, не передбачено такого обмеження ні в законодавстві, сплата орендної плати до спливу встановленого договором строку, в рахунок майбутніх періодів користування, але в межах строку дії договору, не суперечить змісту зобов`язання Орендаря.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення заборгованості з оренди за договором оренди №412 у розмірі 23739,90 грн, є безпідставною, оскільки станом на сьогодні за орендною платою має місце переплата.

2. Також вказує відповідач, що твердження позивача про систематичність несплати орендної плати не відповідає дійсності.

В Договорі оренди №412 не передбачено обов`язку орендаря сплачувати орендну плату шляхом перерахування орендної плати на депозит нотаріуса. При цьому відсутність у договорі обов`язку перерахування коштів на депозит нотаріуса, крім визначеного законом лише такого права, та нездійснення орендарем таких дій, не може бути безумовною підставою для розірвання договору, а лише тягне за собою виплату цих сум. А тому не використання орендарем свого права на внесення орендної плати на депозит нотаріуса не може тлумачитися як систематична несплата орендної плати. Аналогічний висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09.12.2019 у справі №709/1089/17.

Після смерті ОСОБА_4 до позивача на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.03.2021 року перейшло право власності на земельну ділянку. Реєстрація права власності на вказану земельну ділянку за позивачем згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності відбулася 19.03.2021 року. Тобто моментом отримання позивачем спадщини є 19.03.2021 року, а отже саме з цієї дати у нього виникло право вимагати у відповідача сплати орендної плати. Оскільки за змістом положень ст. 125 ЗК України, ст. 324 ЦК України, ст. 3,4 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності на земельну ділянку у їх набувача виникає з моменту державної реєстрації такого права. При цьому законом встановлено обов`язок особи у разі набуття права власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді на підставі чинного договору оренди землі, повідомити орендаря про факт переходу права власності на земельну ділянку, а також надати інформацію, що дозволить орендарю виконувати обов`язок зі сплати орендної плати, а також умови договору. Таким чином несплата орендної плати до моменту надання новим орендодавцем своїх даних в порядку ч. 3 ст. 148-1 ЗК К України і не внесення грошових коштів у депозит не може тлумачитись як систематична несплата орендної плати і бути підставою для розірвання договору оренди землі.

3. Посилання позивача на Указ президента від 02.02.2020 року №92/2002 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» в розрахунку орендної плати вважає безпідставним, оскільки вказаний Указ має рекомендаційний характер, і є підставою для перегляду розміру орендної плати, установленого умовами договору, а не для автоматичної зміни умов договору оренди та підвищення розміру орендної плати до 3%. Верховним судом України та Верховним Судом неодноразово висловлені чіткі позиції щодо рекомендованого характеру вищевказаного Указу, що підтверджується постановами від 25.06.2011 р по справі №6-17цс11, від 06.04.2016 №3-130гс10, від 18.01.2018 №519/161/16ц.

Від представника позивача - адвоката Прасолова І.В. надійшла відповідь на відзив (а.с. 103-107) в якому не погоджується з наведеними у відзиві запереченнями проти позову. Вважає, що надані позивачем документи на підтвердження виплати орендної плати на перед ОСОБА_4 жодним чином не доводять факту нарахування та виплати орендної плати по спірному договору, так як з них не вбачається, що саме по договору оренди №412 від 05.08.2004 року були здійснені такі виплати, оскільки батько позивача має у власності, ще одну земельну ділянку, яку також здавав в оренду відповідачу. Зокрема у видатковому касовому ордері від 02.12.2011 року вказано про те, що ОСОБА_4 одержав орендну плату у розмірі 79508,54 грн за земельний пай, про те за який саме пай він отримав орендну плату, а також який період не зазначено. Також вказує на те, що дата оформлення спадщини, а саме отримання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не може обмежувати можливість реалізації належних спадкоємцю прав власника від дня відкриття спадщини. Щодо внесення грошових коштів на депозит нотаріуса вказує, що з моменту смерті попереднього орендодавця і до оформлення у встановленому законом порядку права власності на земельну ділянку кадастровий номер :07:000:0009 відповідач не звільнявся від обов`язку щодо сплати орендної плати за користування земельною ділянкою та одним із можливих варіантів для виконання його обов`язків є внесення грошових коштів на депозит нотаріуса.

Відповідач по справі подав заперечення на відповідь на відзив (а.с. 113-120) в яких посилався на ті докази та і аргументи викладені ним у відзиві на позовну заяву.

Аргументи учасників судового процесу в судових засіданнях.

Представник позивача ОСОБА_3 - адвокат Прасолов І.В. в судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених у заявах по суті справи та просив задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити з підстав викладених відповідачем у заявах по суті справи.

Позиція суду.

Суд дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків.

Фактичні обставини, встановлені судом.

В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.03.2021 року ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4 прийняв спадщину, яка складається з земельної ділянки площею 5,6319 гад, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Попівської сільської ради Красноградського району Харківської області кадастровий номер земельної ділянки :07:000:0009 (а.с. 15).

З відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно сформованого 01.04.2021 року вбачається, що за ОСОБА_3 зареєстроване право власності на земельну ділянку площею 5,6319 га, кадастровий номер :07:000:0009, дата державної реєстрації 19.03.2021 року (а.с. 16-17).

З копії договору оренди земельної ділянки №412 від 05.08.2004 року вбачається, що між ОСОБА_4 та ТОВ «Агрофірма «Пісчанська» укладено договір оренди земельної ділянки площею 5,6319 га на 24 роки починаючи з дати його реєстрації. Договір зареєстрований 10.09.2004 року за №298 у Красноградському районному відділі Харківської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» (надалі по тексту Договір) (а.с. 67-70).

Відповідно до Акту прийому-передачі земельної ділянки за договором оренди №412 від 05.08.2004 року ОСОБА_4 передав, а ТОВ «Агрофірма «Пісчанська» прийняло, земельну ділянку 5,6319 га (а.с. 71).

Відповідно до п. 5.1 Договору №412 перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання цього Договору.

За умовами п.2.11.1 п.2.11 Договору №412 відповідач взяв на себе зобов`язання за користування вказаною у цьому Договорі земельною ділянкою, сплачувати Орендодавцю щороку оренду плату у грошовій формі, розмір якої, з урахуванням 1,5 відсотка, становить 751,00 грн на рік. Орендар має право виплатити Орендодавцю орендну плату авансом.

За письмовою домовленістю Сторін, орендна плата за користування земельною ділянкою може справлятися у натуральній та відробітковій (надання послуг Орендодавцю) формах.

З суми нарахованої орендної плати Орендодавцю, Орендар утримує податок з доходів фізичних осіб.

Орендна плата, враховуючи не виплачену, підлягає застосуванню коефіцієнту індексації грошової оцінки земель на дату її виплати.

Відповідно до п. 2.11.2 п. 2.11 Договору №412 орендар сплачує орендну плату протягом дії Договору не пізніше як у термін від 01.11 до 31.03. місяця кожного року.

Пунктом 2.15 Договору №412 передбачено, що при переході права власності на земельну ділянку від Орендодавця до іншої особи, Договір оренди зберігає чинності для нового власника.

Підпунктом 3.2.3 п. 3.2 Договору №412 орендар зобов`язаний своєчасно вносити орендну плату.

Розділом 4 Договору №412 передбачено, що однією з підстав розірвання договору оренди є рішення суду на вимогу однієї із сторін Договору оренди земельної ділянки у разі невиконання Сторонами їх обов`язків за Договором.

Згідно пункту 4.1 Договору №412 зміна умов Договору можлива за взаємною письмовою згодою Сторін. Пунктом 5.2 Договору передбачено, що будь-які зміни та доповнення до Договору здійснюються у письмовій формі.

Як вбачається з матеріалів справи зміни чи доповнення до Договору оренди, в тому числі і стосовно розміру орендної плати, не вносились.

Позивач ОСОБА_3 звертався до ТОВ «Агрофірма «Пісчанська» через запит на отримання публічної інформації від 07.04.2021 зокрема і з питанням про те, коли та яким чином він як спадкоємець орендодавця ОСОБА_4 після смерті останнього може отримати розрахунки за користування земельною ділянкою кадастровий номер :07:000:0009 відповідно до договору оренди земельної ділянки від 05.08.2004 №412 (а.с. 19-20).

Надаючи правову оцінку встановленим фактам, суд вважає наступне.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно пунктів 5, 7 частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов`язку в натурі та припинення правовідношення.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожна особа має право на судовий захист.

Статтею 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини з оренди земельних ділянок, є Закон України «Про оренду землі».

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини та оцінка доказів, наданих сторонами.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про оренду землі» визначено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Об`єднана Палата Касаційного цивільного суду нагадує, що у постанові від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) зроблено висновок, що «у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)».

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За приписами статті 1 ЗУ «Про оренду землі», яка кореспондується з положеннями частини першої статті 93 ЗК України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до статті 13 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно частини першої статті 15 ЗУ «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Положеннями статей 24, 25 ЗУ «Про оренду землі» визначено права та обов`язки орендодавця і орендаря, а саме: орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку. Орендар, у свою чергу, має право зокрема самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, отримувати продукцію і доходи та зобов`язаний приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, але не раніше державної реєстрації відповідного права оренди.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 31 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Частиною першою статті 32 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Стаття 141 ЗК України передбачає таку підставу припинення права користування земельною ділянкою, як систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Аналіз вказаних норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди.

Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеній у постанові від 06 березня 2019 року у справі №183/262/17, провадження № 61-41932сво18.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зазначено, що: «у пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться».

Разом з тим, відповідно до частин першої та другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Виходячи з системного аналізу наведених положень законодавства та враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України.

Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди.

Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідна правова позиція була викладена Верховним Судом України у постанові від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1449цс17, а також у постанові від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18) міститься висновок, що: «враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Відповідна правова позиція була викладена Верховним Судом України також у постанові від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1449цс17 і підстав для відступу від неї, як і від висновку у справі № 910/16306/13, Велика Палата Верховного Суду не вбачає. Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність».

За змістом наведених норм, істотним слід визнавати таке порушення, що тягне за собою для іншої сторони неможливість досягнення мети договору, тобто, вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, а також установити, чи є справді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

Отже, стороною, якою заявлено вимоги про розірвання договору, повинно бути доведено наявність істотного порушення договору та наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, тобто існування цих двох умов у їх сукупності.

Позивач ОСОБА_3 не заперечує договірних відносин з ТОВ «Агрофірма «Пісчанська» відносно земельної ділянки кадастровий номер :07:000:0009 яку він прийняв у спадщину 19.03.2021 року після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_4 , зокрема на підставі Договору оренди №412 від 05.08.2004 року укладеного між ТОВ «Агрофірма «Пісчанська» та ОСОБА_4 .

Частиною 1 статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В той же час обґрунтовуючи підстави для дострокового припинення договору оренди, позивач зазначив, що відповідач систематично з 2016 року після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його батька ОСОБА_4 , не виплачує та не нараховує йому оренду плату за користування земельною ділянкою, що на його думку є підставою для розірвання договору оренди землі.

Вважає, що відповідач має перед ним заборгованість за користування земельною ділянкою за 2016-2020 роки в розмірі 23739,00 грн, а за кожний рік окремо по 4747,719 грн у розмірі 3% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, що передбачено Указом Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян-власників земельних ділянок та земельних часток (паї)» від 02.02.2002 (зі змінами від 19.08.2008).

Відповідно до спірного договору та чинного законодавства однією із підстав розірвання договорів оренди землі може бути невиконання однією із сторін умов договорів.

Відповідно до бухгалтерської довідки ТОВ «АФ «Пісчанська» від 04.06.2021 року про нарахування та виплату орендної плати за період 2011-2020 роки орендодавцю ОСОБА_4 від 04.06.2021 року виплачена 02.12.2011 року орендна плата по договору оренди №412 у розмірі 32696,54 грн (а.с. 79). При цьому ОСОБА_4 02.12.2011 року також була виплачена орендна плата по договору оренди №159 у розмірі 46812,00 грн.

Відповідно до вищезазначеної довідки по Договору оренди №412 за період з 2011 по 2020 рік нарахована орендна плата в розмірі 1,5% від нормативно грошової оцінки з урахуванням коефіцієнту індексації нормативно грошової оцінки становить 12918,70 грн, після відрахування податків та обов`язкових платежів належить до виплати 10629,96 грн , а за договором оренди №139 за вказаний період нараховано - 25842,81 грн. Переплата з орендної плати за двома договорами становить 47614,21 грн, відповідно за спірним договором №412 становить 22066,58 грн (32696,54 грн (виплачена 02.12.2011 року орендна плата) - 10629,96 грн (сума яка належить до сплати після відрахування податків та обов`язкових платежів) = 22066,58 грн. (а.с. 79).

З інформації Головного управління ДПС у Харківській області вбачається, що ОСОБА_4 у 4 кварталі 2011 року отримав доходи від ТОВ «АФ «Пісчанська» за договором оренди у розмірі зазначеному у бухгалтерській довідці ТОВ «АФ «Пісчанська».

Крім того, що ОСОБА_4 по Договору оренди №412 від 05.08.2004 року та Договору оренди земельної ділянки №159 від 31.03.2009 року відповідачем авансом було сплачено орендну плату на суму 79508,54 грн, підтверджується видатковими касовими ордерами від 02.12.2011 року, податковим сум, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за формою 1ДФ за четвертий квартал 2011 та квитанцією №2 від 26.01.2012 року про реєстрацію цього розрахунку за формою 1ДФ зареєстрованого за номером .

За умовами Договору №412 відповідач взяв на себе зобов`язання за користування вказаною у цьому Договорі земельною ділянкою, сплачувати Орендодавцю щороку оренду плату у грошовій формі, розмір якої, з урахуванням 1,5 відсотка, становить 751,00 грн на рік. Орендар має право виплатити Орендодавцю орендну плату авансом.

Суд в черговий раз наголошує, що згідно пункту 4.1 Договору №412 зміна умов Договору можлива за взаємною письмовою згодою Сторін. Пунктом 5.2 Договору передбачено, що будь-які зміни та доповнення до Договору здійснюються у письмовій формі.

Крім цього матеріали справи не містять доказів про внесення будь-яких змін чи доповнення до Договору оренди в тому числі стосовно розміру орендної плати не вносились.

За умовами договору оренди, укладеному між відповідачем та ОСОБА_4 , орендна плата становить 1,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Відповідно до умов Договору №412 перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання цього Договору.

Згідно ч. 4 ст. 32 ЗУ «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Отже до позивача по справі як спадкоємця ОСОБА_4 перейшли права та обов`язки передбачені договором оренди землі №412 від 05.08.2004 року, що виникли у спадкодавця за договором.

Відповідно до ст. 148-1 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.

Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язана повідомити про це її користувачів із зазначенням:

кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки;

найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім`я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника;

місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси;

платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі).

Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку.

Внесення змін до договорів оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту чи застави із зазначенням нового власника земельної ділянки не вимагається і здійснюється лише за згодою сторін договору.

З відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно сформованого 01.04.2021 року вбачається, що за ОСОБА_3 зареєстроване право власності на земельну ділянку площею 5,6319 га, кадастровий номер :07:000:0009, дата державної реєстрації 19.03.2021 року.

При цьому матеріали справи не містять інформації про те, що позивач виконав свої зобов`язання та повідомив відповідача належним чином та у строки передбачені чинним законодавством про перехід право власності на земельну ділянку кадастровий номер :07:000:0009 в матеріалах справі наявні дані про те, що позивач звертався до ТОВ «Агрофірма «Пісчанська» через запит на отримання публічної інформації від 07.04.2021 зокрема і з питанням про те, коли та яким чином він як спадкоємець орендодавця ОСОБА_4 після смерті останнього може отримати розрахунки за користування земельною ділянкою кадастровий номер :07:000:0009 відповідно до договору оренди земельної ділянки від 05.08.2004 №412.

Тобто неповідомлення орендодавцем про свої права на спадкове майно і ненадання орендодавцем необхідних платіжних реквізитів для виплати йому орендної плати, позбавляє орендаря можливості належним чином виконати своє зобов`язання за договором оренди, зокрема, сплатити орендну плату у встановлений договором строк. За відсутності у орендаря даних про нового власника земельної ділянки, він не має фактичної можливості сплатити йому орендну плату, у зв`язку із чим не несе відповідальність за невиконання зобов`язання щодо її сплати.

Отже отримавши у спадщину земельну ділянку, спадкоємець приймає на себе не тільки право власності на неї, а й права і обов`язки, що виникли у спадкодавця за договором.

Орендна плата за користування земельною ділянкою має бути виплачена спадкоємцю у повному обсязі, відповідно до умов договору оренди, але тільки після переоформлення права власності на земельну ділянку.

Крім того з пояснень представника позивача, із змісту позовних вимог вбачається, що позивач застосовує у розрахунках орендну плату виходячи із розміру 3% вартості нормативної грошової оцінки земельної ділянки за рік, між тим, суд вважає, що обов`язку сплачувати орендну плату в такому розмірі у відповідача не виникло враховуючи наступне.

Суд звертає увагу на те, що ч.2 ст.23 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

Пунктом 1 Указу Президента № 92/2002 у редакції, чинній на момент укладення сторонами договору оренди земельної ділянки, визнано, що одним із пріоритетних завдань пореформеного розвитку аграрного сектора економіки є забезпечення підвищення рівня соціального захисту сільського населення, зокрема, шляхом запровадження плати за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних часток (паїв) у розмірі не менше 1,5 % визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, земельної частки (паю) та поступового збільшення цієї плати залежно від результатів господарської діяльності та фінансово-економічного стану орендаря.

Указом Президента України № 725/2008 внесено зміни до Указу Президента №92/2002 та встановлено розмір орендної плати не менше 3 % визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки. Цей Указ набрав чинності з дня його опублікування.

Між тим, в тексті відсутнє посилання на те, що його дія розповсюджується на договори, укладені до набрання ним чинності, а тому змінити розмір орендної плати можна лише за згодою сторін.

Отже, Указ Президента України № 92/2002 у редакції зі змінами, внесеними Указом Президента України № 725/2008, має рекомендаційний характер, був прийнятий після укладення спірного договору та є підставою для перегляду розміру орендної плати, установленої умовами договору, а не для автоматичної зміни умов договору оренди та підвищення розміру орендної плати.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 10 березня 2021 року у справі № 704/1559/15-ц.

Оскільки, будь-якої додаткової угоди до договору оренди землі з приводу зміни розміру орендної плати, а саме збільшення до 3% від нормативно грошової оцінки землі між сторонами не укладалося, тому орендна плата повинна сплачуватися відповідачем саме в розмірі передбаченому договору оренди землі 1,5% від нормативно грошової оцінки землі.

Відповідно до ст. 654 ЦК України зміни або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договорі, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв обороту.

Отже, розмір коштів, фактично отриманих спадкодавцем за спірним договором оренди №412 від 05.08.2004 року є значно більшим ніж суми, які б були сплачені у разі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою щороку, крім того станом на 01.01.2021 року залишок переплати за оренду земельної ділянки за спірним договором становить 22066,58 грн.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Доказів у відповідності до ст. 81 ЦПК України в чому полягає порушення прав позивача та яка суттєва шкода його інтересів спричинена внаслідок дій відповідача позивачем не надано, також не надано доказів того, що відповідач має заборгованість перед ним по орендній платі за 2016-2020 роки, що свідчить про відсутність передбаченого у ст. 651 ЦК України істотного порушення відповідачем договору оренди, необхідного для його розірвання.

Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Висновки за результатами розгляду справи.

Враховуючи, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що відповідачем якимось чином порушились його права, як орендодавця та власника земельної ділянки, які б були підставою для розірвання спірного договору та судом не встановлено факту систематичної несплати орендної плати, як і не доведено позивачем, що йому відповідачем завдана шкода, яка значною мірою позбавляє його того, на що він розраховував, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про визнання договору оренди розірваними та стягнення заборгованості з орендної плати з підстав заявлених в позові.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судові витрати.

Згідно з вимогами ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Враховуючи, що суд відмовляє в задоволенні позову, за таких обставин судові витрати по справі покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 12, 76-82, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Пісчанська» про розірвання договору оренди землі, стягнення заборгованості з орендної плати та повернення земельної ділянки, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення в Харківській апеляційний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 26.11.2021 року.

Суддя