Справа №443/1197/17
Провадження №2/443/135/21
РІШЕННЯ

іменем України

28 січня 2021 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області

у складі: головуючого - судді Равлінка Р.Г.,

секретар судового засідання Рибакова І.І.

розглянув у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Жидачеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат» про зміну формулювання причини звільнення з посади, -

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача: Кізими Т.М.

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ПАТ «Жидачівський ЦПК», в якому просить визнати формулювання причини звільнення з посади рамщика 3-го розряду у ВАТ «Жидачівський ЦПК» за прогул без поважних причин незаконним та змінити формулювання причин звільнення з посади рамщика 3-го розряду у ВАТ «Жидачівський ЦПК», вказавши формулювання звільнення - за згодою сторін за п. 1 ст. 36 КЗпП України

Стислий виклад позиції сторін.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що він працював на посаді рамщика 3-го розряду у ВАТ «Жидачівський ЦПК». Згідно до наказу від 20.06.1985 № 231-к його було звільнено із займаної посади за ніби-то прогули на підприємстві, про що зроблено відповідний запис у трудовій книжці. Проте, вважає, що ніяких прогулів не було, а його не допускали до роботи у зв`язку із перебуванням на обліку у лікаря-психіатра. Вважає, що такі обставини не є правдивими, оскільки він не перебував на обліку у лікаря-психіатра. У зв`язку із чим вважає, що звільнення було незаконним , оскільки його умисно не допускали до роботи. Наявність запису у трудовій книжці щодо звільнення за прогули обмежує його право на отримання соціальних пільг, зокрема він не може стати на облік та отримувати пенсійні виплати.

09.11.2020 від ПАТ «Жидачівський ЦПК» надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що рішенням Жидачівського районного народного суду від 25 грудня 1985 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позову до Жидачівського целюлозно-картонного заводу про поновлення на роботі і стягнення винагороди за вимушений прогул, за безпідставністю. Ухвалою судової колегії в цивільних справах Львівського обласного суду від 30 січня 1986 року, рішення Жидачівського районного народного суду від 25.12.1985 р. залишено без змін, а касаційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення. Посилаючись на ч. 4 ст. 82 ЦПК України у задоволені позовних вимог просить відмовити, оскільки обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з мотивів наведених у позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав з мотивів вказаних у відзиві. У задоволенні позову просив відмовити.

Процесуальні рішення, постановлені по справі.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 26.10.2017 у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ПАТ «Жидачіський ЦПК» про зміну причину формулювання звільнення з посади відкрито провадження, а справу призначено до судового розгляду на 17.11.2017 о 11 год 15 хв. /а.с.23/.

17.11.2017 розгляд справи було відкладено на 22.12.2017 на 09 год 30 хв.

22.12.2017 розгляд справи було відкладено на 04.01.2018 на 08 год 20 хв.

04.01.2018 розгляд справи було відкладено на 17.05.2018 на 11 год 00 хв.

17.05.2018 розгляд справи було відкладено на 27.06.2018 на 11 год 00 хв.

27.06.2018 справа була знята з розгляду.

18.03.2019 справа була знята з розгляду.

31.05.2019 справа була знята з розгляду.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею для цього провадження визначено суддю Равлінка Р.Г.

Ухвалою від 10.08.2020 справу прийнято до провадження та призначено до судового розгялду на 04.09.2020 о 15 год 00 хв.

04.09.2020 розгляд справи було відкладено на 26.11.2020 на 14 год 00 хв.

26.11.2020 справу було знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному.

Розгляд справи по суті відбувся 28.01.2021 за участі позивача ОСОБА_1 та представника відповідача - Кізими Т.М .

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов не підлягає до задоволення виходячи з такого.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 наказом №619 від 01.12.1981 був прийнятий на роботу в Жидачівський целюлозно-картонний завод, рамщиком 3-го розряду.

Наказом від 20.06.1985 №231-к ОСОБА_1 з 01.04.1985 звільнено з посади рамщика 3- го розряду за прогули без поважних причин за п. 4 ст. 40 КЗпП УССР./а.с.8/.

Рішенням Жидачівського районного народного суду від 25 грудня 1985 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позову до Жидачівського целюлозно-картонного заводу про поновлення на роботі і стягнення винагороди за вимушений прогул, за безпідставністю. Ухвалою судової колегії в цивільних справах Львівського обласного суду від 30 січня 1986 року, рішення Жидачівського районного народного суду від 25.12.1985 залишено без змін, а касаційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення. /а.с.28-32/.

Згідно довідки заступника директора ЖЦКЗ від 30.04.1985 ОСОБА_1 знаходиться на обліку у лікаря -психіатра з приводу хронічних психічних захворювань./а.с.9/.

Відповідно до довідки лікаря-психіатра Жидачівської ЦРЛ від 03.04.1995 ОСОБА_1 з 1984 по 1989 перебував на обліку у лікаря-психіатра. /а.с.12/.

Згідно довідки військово-лікарської комісії Жидачівсько-Миколаївського ОРВК від 18.02.2015 ОСОБА_1 визнаний здоровим та придатним до військової служби. /а.с.15/.

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку із звільненням ОСОБА_1 із посади рамщика 3-го розряду з ПАТ «Жидачівський целюльозно-паперовий комбінат».

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до положень ст.ст. 4-5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів та здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Одночасно процесуальний закон встановлює обов`язок доказування і подання доказів (ст. 81 ЦПК України): кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Приписами п. 4 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до cт.232 КЗпП України, безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами працівників підприємств, установ, організацій.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» № 13 від 24 жовтня 2008 року, відповідно до ст.3 КЗпП України до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій, незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до ч. 3 ст. 235 КЗпП України у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону.

За правилами п. 1 ч. 1 ст.38 КЗпП України, однією із підстав припинення трудового договору є угода сторін.

Згідно із ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено, що наказом про звільнення від 20.06.1985 №231-к ОСОБА_1 з 01.04.1985 звільнено з посади рамщика 3-го розрядку за прогули без поважних причин за п. 4 ст. 40 КзПП УССР./а.с.8/.

Рішенням Жидачівського районного народного суду від 25 грудня 1985 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позову до Жидачівського целюлозно-картонного заводу про поновлення на роботі і стягнення винагороди за вимушений прогул, за безпідставністю. Ухвалою судової колегії в цивільних справах Львівського обласного суду від 30 січня 1986 року, рішення Жидачівського районного народного суду від 25.12.1985 р. залишено без змін, а касаційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Як вбачається з вищевказаних рішень, судами встановлено, що підставою для звільнення позивача, були саме прогули без поважних причин, що відповідно до вимог п. 4 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Додатково суд звертає увагу позивача, що в матеріалах справи відсутні докази звернення позивача перед звільненням до відповідача із заявою про звільнення на підставі п.1 ст.36 КЗпП України.

З огляду на викладене, фактично, позивач просить вдруге розглянути трудовий спір, який вже був предметом розгляду та щодо якого винесено судове рішення, яке набрало законної сили.

За таких обставин позов безпідставний та до задоволення не підлягає.

Розподіл між сторонами судових витрат.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у сумі 640,00 грн.

Керуючись ст.12, 81, 89, 259, 263-265, 268, ЦПК України

вирішив:

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат» про зміну формулювання причини звільнення з посади.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розімрі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини 6 ст. 259 та частини 1 ст. 268 ЦПК України складання повного рішення суду відкладено на п`ять днів.

У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 02.02.2021.

Суддя Р.Г.Равлінко