КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/1182/20
Провадження № 2/534/115/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2021 року місто Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області в складі головуючого судді Морозова В.Ю., за участю: секретаря судового засідання Ворошило І.О., представника позивача ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 , представника третьої особи, що не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 ,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за цивільною позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: орган опіки та піклування виконавчий комітет Горішньоплавнівської міської ради про визначення місця проживання дитини з матір`ю,

у с т а н о в и в:

До Комсомольського міського суду Полтавської області звернулася ОСОБА_4 (далі також - позивач) з позовом до ОСОБА_2 (далі також - відповідач), третя особа, що не заявляє самостійних вимог: орган опіки та піклування - виконавчий комітет Горішньоплавнівської міської ради про визначення місця проживання дитини з матір`ю.

Будучи належним чином повідомленою, позивач у судове засідання не прибув.

У судовому засіданні представник позивача - адвокат Остахов В.П. заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на викладені у позові обставини та правові підстави.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог: органу опіки та піклування виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Котик І.Л. поклалася на розсуд суду.

Відповідач, з урахуванням роз`яснення судом відповідних наслідків у випадку визнання ним позову, позов визнав.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази та надавши їм правову оцінку за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів , з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, суд дійшов наступних висновків.

Позивач та відповідач мають спільну малолітню дитину - ОСОБА_5 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 , а.с. 11).

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області укладений між позивачем та відповідачем шлюб 17.12.2015 розірвано. Рішенням того ж суду 19.10.2016 з відповідача стягнуто 1/4 частини від усіх доходів на утримання сина.

Позивач створює найбільш сприятливі умови для розвитку дитини, перешкод у спілкуванні з відповідачем не чинить, і зобов`язується в подальшому їх не створювати, має стабільний дохід, постійно приймає участь у шкільному житті сина, приводить до школи і звідти забирає додому, син живе наразі з позивачем, дуже до нього прив`язаний стійким психологічно-емоційним зв`язком, алкоголем не зловживає та не курить.

Положення ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на повагу до сімейного життя, поширюються у тому числі і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (Рішення Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ)) у справі «Kruskic v. Croatia»від 25.11.2014, п.108). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там. Де він існує.

Відповідно до ч.7 ст. 7 СК України. дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її права, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Конвенцією про права дитини, ратифіковано постановою Верховної ради Української РСР №798 від 27.02.1991 визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків. Хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінко може зашкодити розвиткові дитини (ч.2 ст. 161 СК України).

Згідно з роз`ясненнями, даними в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.1998 №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», що суди, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, мають виходити із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинні поставити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально - побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Таким чином, з огляду на принцип недопустимості розлучення дитини з матір`ю, закріплений в Декларації прав дитини, враховуючи відсутність підстав для розлучення дитини з матір`ю, вважаю, що малолітня дитина повинна бути залишена з позивачем, не обмежуючи при цьому спілкування батька з дитиною.

Принципом 6 «Декларації прав дитини» Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959, передбачено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю. До того ж головним критерієм при визначенні місця проживання дитини є інтереси цієї дитини, які повинні превалювати над інтересами батьків. Про це йде мова в рішенні ЄСПЛ «Гофман проти Німеччини» (2001р.), яким розкривається принципи ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином з метою не допущення порушення материнських прав та керуючись ст.ст. 161, 162 СК України, ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, «Декларацією прав дитини» Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та є всі підстави визначити місце проживання малолітньої дитини з матір`ю, так як відсутні виняткові обставини, щоб розлучати дитину зі своєю матір`ю.

Беручи до уваги вищенаведене та враховуючи вік дитини, тобто її психофізіологічні особливості з прихильністю у цьому віці до матері, виходячи з балансу інтересів дитини та її батька, необхідно дійти обґрунтованого висновку про відсутність виняткових обставин для розлучення дитини з матір`ю.

Положеннями ч.5 ст. 19 СК України встановлено, що органи опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо роз`яснення спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справ. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Безпосереднє ведення справ опіки і піклування покладається на відповідні відділи й управління місцевої державної адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчих комітетів міських чи районних у містах рад у межах їх компетенції. Справами опіки і піклування у селищах і селах безпосередньо відають виконавчі комітети сільських і селищних рад ( пункт 1.4. Правил опіки та піклування затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 29.05.1999 №34/166/131/88).

Згідно з роз`ясненнями, наданими судами у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення і поновлення батьківських прав», висновок органу опіки та піклування має бути оформлений на бланку державних адміністрації районів, районів міста Києва та Севастополя, виконавчих органів міських чи районних у містах, сільських селищних рад, підписаний головою (заступником голови) та скріплений печаткою. Також до висновку органу опіки та піклування повинні бути додані документи, які підтверджують викладені у ньому обставини.

Отже, виходячи з аналізу вказаних норм законодавства України, при розгляді позовних вимог про визначення місця проживання дитини обов`язковими є наявність письмового висновку органів опіки та піклування та їхня участь у судовому засіданні.

Проте, згідно з усталеною судовою практикою національних судів України цей висновок має для суду рекомендаційний характер. Тому суд надав оцінку висновку щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 (а.с. 47-48) у взаємозв`язку з іншими доказам, та з урахуванням ст.ст. 161, 162 СК України, ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, «Декларацією прав дитини» Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959, у результаті чого дійшов переконання не враховувати зроблені органом опіки та піклування висновки у вказаному документі.

Керуючись ст.ст. 263, 264, 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Цивільну позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: орган опіки та піклування - виконавчий комітет Горішньоплавнівської міської ради про визначення місця проживання дитини з матір`ю - задовольнити повністю.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із його матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Управлінню Державної казначейської служби України у м. Горішні Плавні Полтавської області повернути ОСОБА_4 сплачений на розрахунковий рахунок НОМЕР_2 судовий збір в розмірі 50 %, а саме у сумі 420 грн 40 коп. за квитанцією № 1852050 від 21.08.2020.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір в сумі 420 грн 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через Комсомольський міський суд Полтавської області.

Відповідно до пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільно процесуального кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Позивач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса; АДРЕСА_1 ;
Відповідач: Третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 . Органи опіки та піклування - виконавчий комітет Горішньоплавнівської міської ради, Код , адреса: 39800, Полтавська область, м. Горішні Плавні, вул. Миру, буд. 24.

Суддя В.Ю. Морозов

Повний текст рішення складено 22.01.2021.