КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження № 22-ц/824/663/2021 Доповідач Заришняк Г.М.
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розглядуцивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.
Суддів Мараєвої Н.Є., Рубан С.М.

при секретарі Діденку А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 19 лютого 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини-польової пошти НОМЕР_2 (військова частина НОМЕР_1 ) Міністерства оборони України про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Військової частини-польової пошти НОМЕР_2 (військова частина НОМЕР_1 ) Міністерства оборони України про стягнення коштів.

В обгрунтування позову зазначав, що він був звільнений з військової служби у запас у званні підполковника. Наказом командира військової частини позивача знято з речового постачання частини та встановлено виплатити грошову компенсацію за недоотримане речове майно у зв`язку із звільненням з лав Збройних Сил України в розмірі 39 052, 26 грн. Позивачу виплачено грошову компенсацію за недоотримане речове майно в розмірі 31 437,07 грн., при цьому утримано 7 615,19грн. податку з доходів фізичних осіб - 18 % та військовий збір 1,5 %. Позивач вважає, що утримання із суми грошової компенсації за недоотримане речове майно є протиправним, тому просить стягнути на його користь грошові кошти в сумі 7 615,19 грн., 3% річних за весь період несплати у розмірі 530,77 грн., інфляційні втрати від несвоєчасних виплат у розмірі 1 964,72 грн., а всього 10 110,68 грн.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 19 лютого 2020 року позов задоволено.

Стягнуто з Військової частини-польової пошти НОМЕР_2 (в/ч НОМЕР_1 ) Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію у зв`язку з утриманням сум податку на доходи фізичних осіб з грошової компенсації в сумі 7 615, 19 грн., 3% річних у розмірі 530,77 грн., інфляційні втрати у розмірі 1 964,72 грн., а всього: 10 110,68 грн.
Стягнуто з Військової частини-польової пошти НОМЕР_2 (в/ч НОМЕР_1 ) Міністерства оборони України на користь держави судовий збір в розмірі 704, 80 грн.
В апеляційній скарзі Військова частина НОМЕР_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Позивач правом подачі відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача підтримала апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.
Представник позивача заперечувала проти апеляційної скарги відповідача, вважаючи рішення суду законним.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 вказував на те, що відповідачем було протиправно утримано із суми грошової компенсації за недоотримане речове майно при його звільненні податок з доходів фізичних осіб - 18 % в сумі 7 615,19грн та військовий збір в розмірі 1,5%.

Задовольняючи позов, суд виходив з доведеності та обґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що ОСОБА_1 перебував на військовій службі у званні підполковника на посаді офіцера відділу зведеного планування та контролю матеріально-технічного забезпечення Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України. Загальна вислуга років позивача у Збройних Силах України становить 23 роки 04 місяці і 22 дні, пільгова 04 місяці 10 днів. Безперервна вислуга років після останнього призову позивача на військову службу складає 20 років 08 місяців 06 днів.
Наказом начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України від 21.04.2016 р. № 167 відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з урахуванням вимог ч. 8 цієї статті, позивача звільнено з військової служби у запас за пунктом «б» (за станом здоров`я), з право носіння військової форми.
Згідно наказу від 05.05.2016р. за № 114, встановлено виплатити позивачу грошову компенсацію за недоотримане речове майно у зв`язку із звільненням його з лав Збройних Сил України.

Із довідки від 04.05.2016р. за № 35/1126 та роздавальної відомості на виплату грошової компенсації за недоотримане речове майно військової частини НОМЕР_3 за жовтень 2016р. вбачається, що розмір грошової компенсації становить 39 052,26 грн., при цьому фактично виплачено позивачу грошову компенсацію в розмірі 31437,07грн. з урахуванням утриманих податків і зборів у загальному розмірі 7615,19грн.: податок з доходів фізичних осіб 18 %, у відповідності до ст. 169 Податкового кодексу України та військовий збір 1,5 % у відповідності до підпункту 1.3 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за не отримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно п. 168.5 ст. 168 Податкового кодексу України, суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Утримавши з належних позивачу до виплати сум грошової компенсації за неотримане речове майно податок з доходів фізичних осіб, відповідач фактично позбавив його частини цієї грошової компенсації, що не узгоджується з підходом законодавця до оподаткування доходів військовослужбовців (пункт 168.5. статті 168 Податкового кодексу України).
Частиною 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», введеного в дію Постановою Верховною Радою України за № 2233-XII від 25.03.1992р., визначено, що закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Відповідно до п. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 р. N 1153/2008, особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
Згідно з п. 3-4 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 № 178, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.
Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.
Відповідно до ч. 1 п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44 (далі у тексті - Порядок), грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.
Згідно п. 3-5 Порядку, виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб».
Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення. Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
У разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби. Застосовування в пункті 3 Порядку №178 словосполучення «у разі звільнення з військової служби», а не, наприклад, «при звільненні з військової служби», дозволяє дійти висновку, що право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно не залежить від факту закінчення проходження військової служби (виключення військовослужбовця зі списків особового складу). Відтак, військовослужбовці після звільнення їх з військової служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.
Вказана правова позиція відображена у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 03.10.2018 у справі №803/756/17.
Таким чином, доводи скаржника про відсутність права позивача на отримання грошової компенсації за неотримане речове майно у зв`язку із його зверненням про дану виплату після звільнення є необґрунтованими та такими, що не відповідають нормам матеріального права. Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності права позивача на вказану компенсацію з огляду і на те, що відповідач самостійно свідомо здійснив виплату грошової компенсації без примусового зобов`язання в судовому порядку.
При цьому колегія суддів зазначає, що предметом даного спору є утримання з суми грошової компенсації податку з доходів фізичних осіб, та, як наслідок, недоотримання коштів у сумі 7 615, 19 грн.
При належному виконанні відповідачем своїх зобов`язань та виплаті позивачу компенсації за недоотримане під час служби речове майно, своєчасно не виплаченої при звільненні в повному розмірі, грошова компенсація у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб та військового збору, утриманих з грошового забезпечення, мала бути виплачена позивачу одночасно з виплатою йому компенсації за недоотримане під час служби речове майно при звільненні за наявності у позивача статусу військовослужбовця.
Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 22.06.2018 у справі №812/1048/17, від 25.06.2020 у справі №825/761/17 та від 29.07.2020 у справі №814/142/17.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Оскільки відповідач на підставі наказу від 05.05.2016 р. за № 114 повинен був виплатити позивачу грошову компенсацію за недоотримане речове майно у зв`язку із звільненням його з лав Збройних Сил України в сумі 39052 грн.26 коп., проте безпідставно частково не доплатив грошову компенсацію сумі 7615 грн.19 коп., тому суд першої інстанції обґрунтовано стягнув на користь позивача 3% річних за весь період несплати у розмірі 530,77 грн. та інфляційні втрати від несвоєчасних виплат у розмірі 1 964,72 грн.
Суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, наявним в справі доказам надав належну правову оцінку та, виходячи з дійсних обставин справи, та норм права, які регулюють данні правовідносини, прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність задоволення позову.
Рішення суду відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права й не може бути скасованим з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Посилання в апеляційній скарзі на правомірність утримання відповідачем із належної до виплати позивачу грошової компенсації податків та зборів, в зв`язку з тим, що на час вказаної виплати позивачем було втрачено статус військовослужбовця, не заслуговують на увагу, оскільки військовою частиною безпідставно не здійснено повного розрахунку з позивачем у день його звільнення. Разом з тим, рапорт щодо виплати грошової компенсації подано позивачем 26.04.2016р. під час перебування на військовій службі, проте виплату компенсації з вини відповідача було затримано та проведено лише у жовтні 2016р.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність постановлення судового рішення.
Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 19 лютого 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 01 лютого 2021р.

Головуючий
Судді: