Справа №463/9573/21
Провадження №2/463/1646/21
УХВАЛА

про розподіл судових витрат

24 листопада 2021 року Личаківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Стрепка Н.Л.,

з участю секретаря судових засідань Онишкевича О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження питання про розподіл судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування квартирою шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -

в с т а н о в и в:

позивач через свого представника адвоката Бельдій Н.В., що діє на підставі ордеру серії ВС №1092998 від 19 серпня 2021 року звернулася до суду з позовом про усунення перешкоди ОСОБА_1 у здійсненні права користування та розпорядження належною їй на праві власності квартирою АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1 , а також про стягнення з відповідача судових витрат.

Матеріали позову надійшли до Личаківського районного суду м. Львова 26 серпня 2021 року, автоматизованою системою документообігу суду для розгляду таких визначено суддю Стрепка Н.Л.

Ухвалою суду від 9 вересня 2021 року позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження.

8 жовтня 2021 року на електронну адресу суду та 18 жовтня 2021 року до суду засобами поштового зв`язку надійшло клопотання відповідача ОСОБА_2 про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору.

9 листопада 2021 року відповідачем ОСОБА_2 подано до суду клопотання про долучення документів до матеріалів справи, відповідно до якого також просив закрити провадження у справі за відсутністю предмету спору.

В судовому засіданні 15 листопада 2021 року представником позивача ОСОБА_3 подано заяву-клопотання, відповідно до якої не заперечувала проти закриття провадження у справі, однак оскільки відповідач знявся з реєстрації вже після відкриття провадження у справі просила при постановленні ухвали про закриття провадження у справі розглянути питання про стягнення з відповідача ОСОБА_2 судових витрат.

Ухвалою суду від 15 листопада 2021 року клопотання відповідача задоволено та закрито провадження у справі. При цьому даною ухвалою питання розподілу судових витрат вирішено не було, оскільки в судовому засіданні представник відповідача повідомив, що бажає подати письмове заперечення на клопотання представника позивача про стягнення судових витрат.

23 листопада 2021 року на електронну адресу суду надійшло заперечення представника відповідача адвоката Потопальського Б.М. що діє на підставі ордеру серії ВС №1098516 від 22 вересня 2021 року, на клопотання представника позивача про стягнення судових витрат, відповідно до якого в задоволенні такого просить відмовити. Вказує, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом, а також у запобіганні зловживанню процесуальними правами при пред`явленні завідомо безпідставних, безперспективних та дріб`язкових спорів, яким, на думку відповідача є вищевказаний позов. Звертає увагу суду на те, що згідно посвідки про постійне проживання в Україні НОМЕР_1 , якою відповідача документовано у 2018 році, інформація про адресу реєстрації його місця проживання була відсутня, жодних відміток або штампів немає, а відтак про те, що місце його проживання офіційно зареєстровано за адресою : АДРЕСА_2 , йому стало відомо лише після пред`явлення до нього позовних вимог. Позивачем, натомість, не надано жодного доказу чи документу, що свідчив би про бажання в позасудовий спосіб або мирно врегулювати вищевказану ситуацію. Також вказує, що відповідач є громадянином іноземної держави та не обізнаний у питаннях процедури та документування реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання на території України, проте після отримання інформації про існування щодо нього позову відповідач добросовісно доклав усіх зусиль, зокрема ним невідкладно було подано до територіального відділу ЦНАП м. Львова заяву про зняття з реєстрації місця проживання особи. Відтак вважає, що судових витрат, пов`язаних з розглядом справи можна було уникнути, проте на думку відповідача позивач свідомо цього не зробила.

Також зазначає, що з доданих представником позивача до позову та клопотання про приєднання доказів документів вбачається, що позивачу надається юридична допомога, а не професійна правнича допомога, а детальний опис робіт взагалі відсутній. Звертає увагу на те, що наданий представником позивача акт є компіляцією розрахунку судових витрат доданого до позову, в такому не зазначено номеру справи та суті справи, а адвокатом Бельдій Н.В. позивачу ОСОБА_1 юридична допомога надавалася у різних категоріях справ, відтак неможливим ідентифікувати прийняття яких саме послуг підтверджує наявність такого акту. Щодо розміру витрат вказує, що оскільки заявлений позов має немайновий характер, сума судового збору, що стягується за його подання становить - 908 грн., справа розглядалася в спрощеному провадженні, вартість судових витрат, які на думку позивача мають бути стягнуті з відповідача становить 5000 грн., однак з урахуванням чого сформована така вартість послуг і від чого залежить представником позивача не пояснюється.

Крім того вважає, що представником позивача порушено порядок подання доказів, оскільки 15 листопада 2021 року при заявленні клопотання про приєднання доказів нею не було надано відомостей про надсилання відповідних доказів відповідачу, а у зв`язку входженням Львівської області до «червоної зони» епідеміологічної небезпеки та роботи Личаківського районного суду м. Львова з серйозними карантинними обмеженнями вважає, що докази, надані представником позивача не можна вважати публічно доступними.

Оскільки ч. 6 ст. 142 ЦПК України не передбачено обов`язку суду здійснювати виклик учасників справи в судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат після постановлення ухвали про закриття провадження у справі, суд вирішує питання розподілу таких без виклику учасників справи в судове засідання та відтак, згідно з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Оглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Водночас ч. 6 ст. 142 ЦПК України визначено, що у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі.

Так відповідно до ч. 3 ст. 142 ЦПК України якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою суду від 15 листопада 2021 року за клопотанням відповідача було закрито провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору, а саме у зв`язку зі зняттям ОСОБА_2 з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 . При цьому в даній ухвалі встановлено, що відповідачем було задоволено вимоги позову вже після пред`явлення позивачем позову до суду, а також з такої вбачається що представником позивача не висловлювалось заперечень щодо закриття провадження у справі саме у зв`язку фактичним виконанням вимог позову відповідачем. Відтак, з врахуванням наведеного вище, понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

При цьому судом не беруться до уваги заперечення представника відповідача щодо того, що відповідачу до звернення позивача з позовом не було відомо про реєстрацію його місця проживання за вказаною адресою, оскільки позивач звернулась з позовом до суду 20 серпня 2021 року (дата подання позову по поштового відділення відповідно до наявного на конверті штампу), матеріали такого містять копію заяви-повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від 1 вересня 2020 року адвоката Ільницької С. (а.с. 9-11), що діяла на підставі ордеру серії ВС №1028845 від 2 липня 2020 року (а.с. 19), поданої в інтересах ОСОБА_2 , в якій зазначено що останній проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , а відтак вже 1 вересня 2020 року відповідачу було відомо про його реєстрацію за зазначеною адресою, натомість заяву про зняття з реєстрації місця проживання ним було подано лише 9 листопада 2021 року (а.с. 81).

Вирішуючи питання розміру витрат, що підлягають стягненню слід зазначити наступне. Так згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 вказаної статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При цьому згідно з частинами 3-4 даної статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Окрім того при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

Також у своїй постанові від 19 липня 2021 року у справі № 910/16803/19 Верховний Суд зазначив, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду з даним позовом відповідно до квитанції про сплату №56094 від 19 серпня 2021 року сплачено судовий збір у розмірі 908 гривень (а.с. 14). Відповідно до виписки від 20 серпня 2021 такий було зараховано до спеціального фонду державного бюджету України 19 серпня 2021 року, ідентифікатор документа в Казначействі: 272177021 (а.с. 30).

Також 19 серпня 2020 року між адвокатом Бельдій Н.В. та позивачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання юридичної (правової) допомоги №19/08/2, відповідно до умов якого виконавець зобов`язувався за завданням (замовленням) клієнта надати юридичну (правову) допомогу (юридичні послуги/послуги адвоката), а замовник зобов`язувався сплатити адвокату винагороду (гонорар) та витрати, необхідні для виконання його доручень у порядку та строк обумовлені сторонами у договорі (а.с. 25).

Згідно з актом №1-19/08/2 від 15 листопада 2021 року підписанням такого ОСОБА_1 та адвокат Бельдій Н.В. підтвердили факт надання послуг по договору про надання юридичної допомоги №19/08/2 від 19 серпня 2020 року в наступному обсязі та на указану суму коштів: складення позовної заяви 3000 грн., 1 судове засідання 2000 грн., разом 5000 грн. (а.с. 87). Зазначена вартість наданих послуг відповідає також зазначеній в позовній заяві в орієнтовному розрахунку судових витрат (а.с. 4).

При цьому відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №1-19/08/2 від 15 листопада 2021 року на підставі акту №1-19/08/2 від 15 листопада 2021 року адвокатом Бельдій Н.В. було прийнято від ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 5000 грн. (а.с. 88).

Відтак заявлені представником позивача судові витрати підтверджуються наданими нею документами, що зазначені вище. Судом не береться до уваги заперечення представника відповідача щодо надання позивачу юридичної, а не професійної правничої допомоги, оскільки зі змісту договору про надання юридичної (правової) допомоги, що був укладений між позивачем та її представником, вбачається, що останньою позивачу надавалась саме правнича допомога, що полягала зокрема в підготовці справи до розгляду, зборі доказів, складенні позовної заяви, представництві в суді, тощо. Детальний опис робіт виконаних адвокатом міститься в акті №1-19/08/2 від 15 листопада 2021 року та зі змісту такого вбачається, що вказані в ньому послуги відповідають об`єму послуг, що були фактично надані позивачу адвокатом саме у даній, а не будь якій іншій справі. Також представником позивача не було порушено порядку подання зазначених доказів надання правової допомоги до суду, адже відповідне клопотання було подано безпосередньо в судовому засіданні в присутності представника відповідача, останньому надано можливість ознайомитись з поданими доказами та подати відповідне заперечення, що і було ним здійснено.

Водночас, з врахуванням невеликої складності даної справи та того, що в такій відбулось лише одне судове засідання, в якому розгляд справи було завершено у зв`язку з виконанням вимог позову відповідачем, суд вважає, що заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката є неспівмірним з зазначеними обставинами, а тому розмір таких витрат слід зменшити до 3000 грн.

З врахуванням наведеного вище з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останньою витрати на сплату судового збору у розмірі 908 грн., а також на надання правової допомоги у розмірі 3000 грн.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 142, 247, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд -

постановив:

клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Бельдій Наталії Володимирівни про стягнення судових витрат задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати, що складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду з позовом, у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 (трьох тисяч) гривень.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової кратки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової кратки платника податків НОМЕР_3 .

Суддя: Стрепко Н.Л.