Справа № 405/3795/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі

головуючого - судді Драного В. В.

при секретарі Дятел О.В.

за участі: позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позову вказав, що сторони перебувають у шлюбі під час якого його дружина - відповідач ОСОБА_3 у листопаді 2006 року з його дозволу та за спільні кошти придбала житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Вважає дане нерухоме майно об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Після погіршення стосунків між сторонами, позивач намагався вирішити питання поділу їх майна, однак відповідач відмовилася. За таких обставин, просить в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за позивачем право власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26.06.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Ухвалою суду від 17.08.2020 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна, визнання права власності та його припинення залишено без розгляду.

04.08.2020 року відповідач подала до суду відзив на позовну заяву, в якому вказала, що сторони дійсно проживали однією сім`єю та під час шлюбу придбали житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який є їх спільною власністю та підлягає поділу з виділенням рівних часток в натурі.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги, з підстав, викладених у позові підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що спірний будинок належить відповідачу, хоча і був придбаний в період шлюбу сторін.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.08.1973 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали шлюб, який рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10.07.2020 року у справі № 405/3796/20 було розірвано (а.с. 7, 35).

08.11.2006 року відповідач придбала житловий будинок з господарсько-побутовими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується рішенням Третейського суд для вирішення конкретного спору від 13.11.2006 року у справі № 3-56/06, виконавчим листом Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04.06.2007 року № 6-180/07, свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , виданим 21.08.2007 року Виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради (а.с. 8, 10-13, 14).

Статтею 368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ст. 69 СК України).

Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Аналогічне положення закріплено в ч. 2 ст. 372 ЦК України де зазначено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й одним із подружжя може оспорюватись поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Такий правовий висновок викладено у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 року у справі № 372/504/17.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 71 СК України).

У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється (ч. 3 ст. 372 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, позивач не заявляв жодних вимог щодо визначення його частки у праві власності на спірний будинок в натурі. Так само, зустрічна позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна, визнання права власності та його припинення, в якій висувалися вимоги про визначення часток в натурі залишена без розгляду. Відтак, питання визначення часток сторін у праві власності на спірний будинок в натурі не є предметом даного спору і не може бути вирішене в рамках даної цивільної справи.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що житловий будинок з господарсько-побутовими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , є об`єктом спільної сумісної власності подружжя і частки подружжя у цьому майні є рівними.

Відтак, вимоги позивача про здійснення поділу спільного майна подружжя шляхом визнання за ним права власності на 1/2 частину житловий будинок з господарсько-побутовими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1725 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 19, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарсько-побутовими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 1725 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його підписання до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 25.06.2021 року.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда В.В. Драний