РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/5117/20

провадження у справі №2/0285/14/21

25 серпня 2021 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Сташківа Т.Б. за участі секретаря судового засідання Медяної І.В. та осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1 ,

відповідача: представник ПрАТ "Страхова компанія "ВУСО" - Кваскова М.М.,

відповідача: ОСОБА_2 - не прибув,

розглянувши в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок ДТП,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просить у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП: 1) стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача франшизу в розмірі 2 500 грн.; 2) стягнути з ПрАТ "СК "ВУСО" на користь позивача різницю між сумою страхового відшкодування та фактичним розміром завданої шкоди; 3) стягнути з відповідачів на користь позивача витрати на оплату послуг за проведення оцінки автомобіля в розмірі 2 600 грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що 12.08.2020 року о 9 год. 50 хв. по вул. Довбишській в смт Кам`яний Брід, Баранівського району, Житомирської області ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Vollkswagen LT-35, д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом створив перешкоду іншому учаснику дорожнього руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем Vollkswagen Caddy, д.н.з. НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Баранівського районного суду Житомирської області від 03.09.2020 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєні зазначеної ДТП та накладено адміністративне стягнення в межах санкції статті 124 КУпАП. ОСОБА_2 застрахував свою цивільно-правову відповідальність у ПрАТ "Страхова компанія "ВУСО". 19.08.2020 року ПрАТ "Страхова компанія "ВУСО" було виплачено ОСОБА_1 страхове відшкодування за вирахуванням фізичного зносу транспортного засобу, ПДВ та франшизи в розмірі 21 248 грн. 94 коп. Однак, згідно звіту № 22/11/20 від 23.11.2020 року про оцінку вартості збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, здійсненого за замовленням позивача, матеріальні збитки, спричинені внаслідок ДТП з врахуванням вартості ремонтних робіт, вартості матеріалів, складових частин, що підлягають заміні, з урахуванням фізичного зносу автомобіля, становлять 34 758 грн. 19 коп. На підставі викладеного позивач просила стягнути з ОСОБА_2 франшизу в розмірі 2 500 грн., а із ПрАТ "СК "ВУСО" різницю між сумою страхового відшкодування та фактичним розміром завданої шкоди в розмірі 11 009 грн. 25 коп. (фактичний розмір завданої шкоди 34 758 грн. 19 коп. - виплачена сума страхового відшкодування 21 248 грн. 94 коп. - франшизу 2 500 грн.).

25.01.2021 року відповідач ОСОБА_2 подав письмові пояснення, у яких заявлені до нього позовні вимоги про стягнення франшизи в розмірі 2 500 грн. не визнав та при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Крім того, відповідач не визнав позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 та ПрАТ "СК "ВУСО" витрат на оплату послуг за проведення оцінки автомобіля в розмірі 2 600 грн., оскільки ці витрати не пов`язані з обґрунтуванням позовних вимог до ОСОБА_2 , такі витрати понесені в обґрунтування позовних вимог, заявлених до страхової компанії (а.с. 50).

28.01.2021 року представник ПрАТ "СК "ВУСО" подала відзив на позов, у якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог до страхової компанії, посилаючись на те, що страховою компанією було оцінено завдану шкоду майну позивача, яка за вирахуванням фізичного зносу автомобіля, франшизи та ПДВ склала 21 248 грн. 94 коп. Вказану суму коштів було перераховано на рахунок позивача. Оскільки позивач не є платником ПДВ, та нею не було надано рахунок, який підтверджує повну сплату за виконані роботи на СТО, тому страхова компанія здійснила виплату страхового відшкодування за вирахуванням ПДВ (Постанова ВС від 28.02.2018 року № 757/22706/15-ц). Крім того, різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою підлягає стягненню саме з винної у ДТП особи, а не із страхової компанії, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці, тому зазначені позовні вимоги, заявлені до страхової компанії не підлягають задоволенню (Постанова ВС від 03.10.2018 року № 686/17155/15-ц) (а.с. 81).

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ПрАТ "СК "ВУСО" в судовому засіданні заперечила щодо заявлених позовних вимог до страхової компанії з підстав, викладених у відзиві на позов.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, про час і місце судового розгляду був повідомлений вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності, чи про відкладення розгляду справи не подавав.

За таких обставин, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача ОСОБА_2 на підставі наявних доказів.

Судом встановлено, що 12.08.2020 року о 9 год. 50 хв. по вул. Довбишській в смт Кам`яний Брід, Баранівського району, Житомирської області ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Vollkswagen LT-35, д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом створив перешкоду іншому учаснику дорожнього руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем Vollkswagen Caddy, д.н.з. НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП належний позивачу автомобіль отримав механічні пошкодження. Постановою Баранівського районного суду Житомирської області від 03.09.2020 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєні зазначеної ДТП та накладено адміністративне стягнення в межах санкції статті 124 КУпАП (а.с. 6).

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Vollkswagen LT-35, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , застрахована в ПрАТ «СК «ВУСО» згідно полісу обов`язкового страхування № 4314363. Ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну - 130 000 грн, франшиза - 2 500 грн. (а.с. 86).

Згідно Звіту від 17.08.2020 року вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача з урахуванням ПДВ складає 25 261 грн. 33 коп. (а.с. 121).

На підставі ремонтної калькуляції № 2048519 від 18.08.2020 року розрахунок суми страхового відшкодування складений наступним чином:

47 133 грн. 01 коп. - 18 634 грн. 28 коп. - 4 749 грн. 79 коп. - 2500 грн. = 21 248 грн. 94 коп., де:

47 133 грн. 01 коп. - вартість відновлювального ремонту;

18 634 грн. 28 коп. - вартість матеріального збитку з урахуванням коефіцієєнту фізичного зносу;

4 749 грн. 79 коп. - ПДВ;

2500 грн. - франшиза (а.с. 83, 125).

Згідно платіжного доручення від 19.08.2020 року ПрАТ «СК «ВУСО» перерахувало позивачу ОСОБА_1 суму страхового відшкодування (за вирахуванням фізичного зносу, франшизи та ПДВ) в розмірі 21 248 грн. 94 коп. (а.с. 127).

ОСОБА_1 погодилась із розміром суми страхового відшкодування та рішення страхової компанії про здійснення страхового відшкодування в судовому порядку не оскаржувала згідно вимог п. 36.7. ст. 36 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Однак, 23.11.2020 року за замовленням позивача суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 складено Звіт, відповідно до якого розмір (вартість) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу позивача, становить 34 758 грн. 19 коп. (без ПДВ) (а.с. 13).

Оскільки фактичний розмір заподіяної шкоди становить 34 758 грн. 19 коп., а страховою компанією виплачено позивачу страхове відшкодування лише в розмірі 21 248 грн. 94 коп., то позивач просила суд стягнути з ПрАТ «СК «ВУСО» різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в розмірі 11 009 грн. 25 коп. (фактичний розмір шкоди 34 758 грн. 19 коп. - сума страхового відшкодування 21 248 грн. 94 коп. - франшиза 2500 грн.), а з винної у ДТП особи ОСОБА_2 - франшизу в розмірі 2 500 грн.; а також просила стягнути солідарно з відповідачів витрати за проведення оцінки автомобіля в розмірі 2 600 грн.

Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду від 28.01.2021 року задоволено клопотання представника ПрАТ «СК «ВУСО» та призначено у справі судову автотехнічну експертизу (а.с. 139).

Згідно висновку автотоварознавчої експертизи № 349/20-25 від 09.07.2021 року розмір матеріального збитку, заподіяного автомобілю позивача з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та без урахування ПДВ станом на 20.08.2020 року складає 25 173 грн. 53 коп. (а.с. 160).

Щодо позовних вимог про стягнення із страхової компанії різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, суд керується наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 3 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то саме із ОСОБА_2 , як винної особи, на користь позивача може бути стягнуто різницю між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово викладав правові позиції про те, що правильним є стягнення саме із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці, незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати/ліміту страхової відповідальності) (Постанови ВС від 02.12.2015 року № 6-691цс15; від 14.02.2018 року № 754/1114/15-ц; від 13.06.2019 року № 587/1080/16-ц; від 17.10.2019 року № 370/2787/18; від 30.10.2019 року № 753/4696/16-ц; від 21.02.2020 року № 755/5374/18; від 22.04.2020 року № 756/2632/17; від 15.10.2020 року № 755/7666/19.

Таким чином, оскільки відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України обов`язок щодо відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) покладено саме на винну у ДТП особу, то позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «ВУСО» про відшкодування такої різниці не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення із винної у ДТП особи ОСОБА_2 франшизи в розмірі 2500 грн., суд виходить з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

За змістом ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Оскільки фактичний розмір шкоди (згідно висновку судової експертизи - 25 173 грн. 53 коп.), завданої позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування (21 248 грн. 94 коп.), то із ОСОБА_2 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в межах заявлених позовних вимог в розмірі 2 500 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення із винної у ДТП особи ОСОБА_2 та ПрАТ «СК «ВУСО» витрат на оплату послуг за проведення оцінки автомобіля в розмірі 2 600 грн., суд виходить з наступного.

Відповідно до пунктів 34.2 та 34.3 ст. 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Однак, в судовому засіданні встановлено, що страхова компанія відповідно до вимог п. 34.2 ст. 34 Закону виконала свої зобов`язання та протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП направила на огляд пошкодженого транспортного засобу уповноваженого представника ПрАТ "СК "ВУСО", ТОВ "Експертно-Асистуюча Компанія "Фаворит" для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, що підтверджується протоколом огляду колісного транспортного засобу (а.с. 92).

Проте, після отримання суми страхового відшкодування в розмірі 21 248 грн. 94 коп., позивач ОСОБА_1 уклала із суб`єктом оціночної діяльності договір оціночних послуг від 18.11.2020 року, відповідно до умов якого вартість наданих послуг складає 2 600 грн.

Оскільки страхова компанія, відповідно до вимог п. 34.2 ст. 34 Закону, виконала свої зобов`язання та протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП направила на огляд пошкодженого транспортного засобу уповноваженого представника для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, то правові підстави для стягнення витрат на оплату послуг за проведення оцінки автомобіля в розмірі 2 600 грн. - відсутні, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги судом задоволено частково, то з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 130 грн. 36 коп.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача - у разі відмови в позові.

Оскільки судом відмовлено в задоволенні позовних вимог заявлених до ПрАТ "СК "ВУСО", а страховою компанією сплачено 3 432 грн. 20 коп. за проведення судової автотехнічної експертизи, то згідно вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України з позивача на користь страхової компанії підлягають стягненню витрати за проведення зазначеної судової експертизи.

Керуючись статтями 12, 13, 76-83, 141, 258, 259, 264,265, 268 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (проживаючий АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (проживаюча АДРЕСА_2 ) франшизу в розмірі 2 500 гривень.

У решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 130 гривень 36 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" (, юридична адреса: вул. Казимира Малевича, 31, м. Київ) витрати за проведення судової автотехнічної експертизи в розмірі 3 432 гривні 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено в повному обсязі та підписано 26 серпня 2021 року.

Суддя Т.Б. Сташків