Справа № 468/194/20-ц
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

іменем України

29.11.2021 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Янчук С.В., за участю секретаря Хижняк К.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

ВСТАНОВИВ:

13.02.2020 року до суду надійшов позов Акціонерного товариства комерційного банку Приватбанк, в якому останній просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, укладеним 01.03.2006 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (на той час ПАТ КБ «ПриватБанк») і ОСОБА_2 , яка станом на дату його смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) становила 7582,03 гривень, а також судові витрати.

Позов обґрунтований тим, що на підставі укладеного 01.03.2006 року договору (заяви) б/н ОСОБА_2 було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, в порядку та на умовах, встановлених заявою, умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами банку (договір), із встановленими ним же порядком та строками погашенням кредиту. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник помер. Спадкоємці ОСОБА_2 мали право подати заяву про прийняття або відмову від спадщини у строк з 09.11.2016 року по 09.05.2017 року. Вважає, що відповідач ОСОБА_1 , яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняла спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника, оскільки не відмовилась від неї у передбачені цивільним законодавством строки. Позивачем 18.04.2017 року була направлена претензія кредитора до Баштанської державної нотаріальної контори, на яку 19.05.2017 року отримана відповідь.

Відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач заперечує проти задоволення позову посилаючись на те, що вона не отримала в спадщину від сина жодного майна, відтак вважає, що у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора спадкодавця. Крім того, просила застосувати строк позовної давності, посилаючись на те, що строк позовної давності відраховується з дати закінчення строку дії платіжної картки, який в даному випадку сплив в 2008 році (а.с.75).

В свою чергу позивачем було подано відповідь на відзив, згідно якої 01.03.2006 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» і ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, згідно умов якого останнім було отримано кредит в ромірі 2041 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позичальником було порушено умови договору щодо повернення кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість. Після смерті позичальника обов`язок щодо повернення суми заборгованості перейшов до відповідача, як спадкоємця, яка прийняла спадщину. Проти застосування строку позовної давності заперечив, оскільки строк дії перевипущеної картки становить до останнього дня грудня 2019 року, а тому вважає, що звернувся до суду в межах строку позовної давності.

Одночасно з позовною заявою позивач подав заяву про підтримання позову та розгляд справи за відсутності їх представника.

В судове засідання відповідач не з`явилася. Від неї надійшла заява (телефонограма) про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позову заперечує виходячи з обставин, викладених в відзиві на позов.

Дослідивши наявні у справі матеріали (розрахунки заборгованості за договором станом на 31.05.2015 року та 24.09.2019 року; копію заяви позичальника від 01.03.2006 року; витягз Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку; копію свідоцтва про смерть ОСОБА_2 ; копію претензії кредитора та реєстру згрупованих поштових відправлень; копію повідомлення Баштанської державної нотаріальної контори від 28.04.2017 року; копію листа-претензії АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 04.09.2019 року; повідомлення АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 14.04.2020 року; повідомлення відділу у Баштанському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від25.08.2020 року; повідомлення відділу державної реєстрації виконавчого комітету Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївськоїобласті від 21.08.2020 року; копію спадкової справи №46/2017, заведеної після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ), суд приходить до наступних висновків.

Судом встановленго, що 01.03.2006 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (на той час ПАТ КБ «ПриватБанк», згідно з рішенням від 21.05.2018 року № 519 було змінено тип та найменування банку на АТ КБ «ПриватБанк») і ОСОБА_2 , шляхом приєднання (ч. 1 ст. 634 ЦК України) укладений договір б/н, предметом якого стало надання кредиту у розмірі 2040,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом, в порядку та на умовах, визначених Договором заявою, Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку. Розмір кредитного ліміту встановлюється за рішенням банку, клієнт дає право банку в будь-який момент змінити його (п. 2.1.1.2.3., п. 2.1.1.2.4. Умов і Правил).

Своїм підписом ОСОБА_2 підтвердив свою згоду, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку складає між ним і банком кредитний договір (а.с. 10).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер (а.с. 47).

Як вбачається з наданого розрахунку заборгованості, зроблено станом на 24.09.2019 р., заборгованість за кредитним договором позичальника ОСОБА_2 становить 7582,03 гривень - заборгованості за простроченим тілом кредиту (а.с. 8-9).

18.04.2017 року позивачем була направлена претензія кредитора до Баштанської державної нотаріальної контори (а.с. 48-51), із відповіді якої від 27.04.2017 року вбачається, що дану претензію банку взято до уваги та у разі звернення спадкоємців їм буде повідомлено про існування заборгованості спадкодавця перед банком (а.с. 52).

12.09.2019 року відповідачу позивачем було надіслано лист-претензію про погашення заборгованості у розмірі 7582,03 гривень (а.с. 53-57).

При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини:

- чи пред 'явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги;

- коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

- при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);

- при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першоїстатті 1282 ЦК України.

Відповідно ст.1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців,які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені ч.ч. 2, 3 цієї статті, позбавляється права вимоги.

Недотримання кредитором визначених законом строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Як вбачається з матеріалів справи, направляючи 18.04.2017 року Баштанській державній нотаріальній конторі претензію, Банк водночас просив повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком у розмірі 7582,03 грн., а нотаріальна контора в свою чергу повідомила, що у разі звернення спадкоємців на майно померлого ОСОБА_2 їм буде доведено до відома про наявність Вимоги кредитора та про зобов`язання задовольнити її. А вже 12.09.2019 року відповідачу було направлено лист-претензію.

Отже, на підставі ст. 1281 ЦК України кредитор спадкодавця пред`явив свої вимоги до спадкоємця у визначені законом строку, надіславши 18.04.2017 року до Баштанської державної нотаріальної контори відповідну претензію.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК України, у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Коло спадкоємців за законом, черговість спадкування ними визначена ст. ст.1258, 1261-1255 ЦК України.

Згідно ч. 1 , ч. 2 ст.1258ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

За ст. ст. 1261, 1263, 1264, 1265ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом переконливості своїх вимог є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом .

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (частина 6 статті 81 ЦПК України).

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Тож позивач зобов`язаний довести, що саме відповідач є спадкоємцем померлого ОСОБА_2 , прийняла після нього спадщину, а вартість майна, прийнятого спадкоємцем у спадщину, є такою що відповідає сумі боргу або перевищує її.

Звертаючись до суду з даним позовом АТ КБ «ПриватБанк» посилався на ту обставину, що відповідач, виходячи зі змісту частини третьої статті 1268 ЦК України, є спадкоємцем ОСОБА_2 , яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Отримане на запит суду повідомлення відділу державної реєстрації виконавчого комітету Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області від 21.08.2020 року підтверджує той факт, що ОСОБА_2 на момент смерті був зареєстрований в АДРЕСА_1 , та за даною адресою на момент його смерті була зареєстрована відповідач ОСОБА_1 та ще одна особа ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без зазначення відомостей про родинні відносини з померлим (а.с. 99).

Таким чином, відповідач вважається такою, що прийняла в порядку ч. 3 ст.1268 ЦК України спадщину після смерті спадкодавця.

Разом з тим, відповідно до положень ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

У ЦК України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку визначений справедливий баланс між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців.

Дотримання цього балансу полягає в тому, щоб забезпечити задоволення вимог кредитора спадкодавця за рахунок спадкового майна, не порушивши майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи.

Визначення цього балансу законодавцем сформульовано таким чином, що спадкоємці боржника повинні відповідати за його зобов`язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Зокрема, за правилом частини першої статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців в межах вартості отриманої спадщини є справедливим по відношенню до законних інтересів та правомірних очікувань кредитора.

Урахування вартості спадщини дає підстави стверджувати, що спадкоємець може задовольнити вимоги кредитора спадкодавця за рахунок іншого власного майна, що не входить до складу спадщини, якщо успадковане майно становить для спадкоємця більший інтерес, ніж те власне майно, яке спадкоємець може передати кредитору в рахунок погашення заборгованості.

Законодавець зберігає за кредитором право вимоги у разі смерті боржника. У такому випадку відбувається правонаступництво, яке є транслятивним, тобто таким, що переносить права та обов`язки на нового боржника.

З матеріалів копії спадкової справи №46/2017, заведеної після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що дана справа була заведена на підставі претензії кредитора, спадоємці по питанню прийняття спадщини до нотаріуса не зверталися, відомостей про наявність спадкового майна справа також не містить (а.с. 101-109).

В ході розгляду справи стороною позивача завлялось клопотаня про витребування інформації щодо належності спадкодавцю на праві власності нерухомого майна.

Так, за повідомленням відділу у Баштанському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 25.08.2020 року, станом на 01.01.2013 року за ОСОБА_2 в приватній власності земельні ділянки не перебували (а.с.98).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності нанерухомемвйно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів, сформованої 22.09.2021 року в інформаційній довідці за№276016107, за ОСОБА_2 права власності, інших речових прав, іпотеки, обтяження не зареєстровано (а.с.129).

За таких обставин, у суду відсутні підстави вважати, що після смерті ОСОБА_2 залишилось будь-яке спадкове майно, а як наслідок можливості його одержання відповідачем у спадщину.

Стаття 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В матеріалах справи відсутні дані про належність спадкодавцю на момент його смерті нерухомого майна, тобто відомостей щодо наявності спадкової маси на час відкриття спадщини на підтвердження того, що саме входило до складу спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , та вартості одержаного у спадщину майна спадкоємцями, і що вартість спадкового майна, яке прийнято спадкоємцями, є достатньою для задоволення вимог кредитора та стягнення заборгованості спадкодавця в межах вартості майна одержаного у спадщину.

Враховуючи, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що спадкодавець залишив після своєї смерті взагалі будь-яке майно у спадщину, його вартості, тому відсутні підстави для покладення на відповідача обов`язку задовольнити вимоги кредитора померлого.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, то судовий збір не підлягає відшкодуванню.

Підстав для застосування строків позовної судом не вбачається з огляду на те, що підставою для відмови в позову є його необґрунтованість, тоді як застосування наслідків спливу строку позовної давності можливе лише за умови обгрунтованості позовних вимог.

На підстав викладеного та керуючись ст.ст. 2, 10-13, 81,258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Акціонерного товариства комерційного банку Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана Миколаївському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк (місцезнаходження: вул. Грушевського, 1Д м. Київ, 01001, );

Відповідач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Повне судове рішення складене 29.11.2021 року.

Суддя