Справа № 524/661/20
Провадження №2/524/99/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2021 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:
головуючого - судді Предоляк О.С.
при секретарі судового засідання Яковлєвій К.В.,
за участю позивача ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи: ТОВ «Житлорембудсервіс», ОСОБА_5 , Кременчуцька міська рада Полтавської області, про встановлення порядку користування житловим приміщенням та поділ майна набутого за час шлюбу,
У лютому 2020 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 , треті особи: ТОВ «Житлорембудсервіс», ОСОБА_5 , про встановлення порядку користування житловим приміщенням та поділ майна набутого за час шлюбу. В обґрунтування позову зазначає, що з 26.12.1997 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 24.09.2019 року.
ЇЇ місце проживання зареєстровано у квартирі АДРЕСА_1 . Іншого житла не має. Натомість, застосувавши фізичне насилля, у листопаді 2018 року ОСОБА_4 вигнав її з сином із спільного помешкання. Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 06.05.2019 року зобов`язано ОСОБА_4 не чинити їй перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 . Після розірвання шлюбу так і не досягли згоди щодо порядку користування квартирою.
Також, у січні 2005 року, за спільні кошти придбали гараж № НОМЕР_1 в гаражному кооперативі «Зелений» за адресою: АДРЕСА_2 , вартість якого згідно висновку суб`єкта оціночної діяльності складає 48 533 грн.
Стверджує, що за час подружнього життя на депозитні рахунки відкриті на ім`я ОСОБА_4 у АТ «ПриватБанк» ними відкладалися заощадженні кошти, на загальну суму 300 000 грн.
Посилаючись на вказані обставини, просить встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , виділивши: - у її та ОСОБА_5 користування житлову кімнату «6» площею 20,4 кв.м., лоджію площею 4,0 кв.м., позначену зеленим кольором в додатку № 1 до висновку експерта № 2/1-20;- у користування ОСОБА_4 житлову кімнату «4» площею 13,9 кв.м., позначену синім кольором в додатку № 1 до висновку експерта № 2/1-20. Приміщення «1» площею 15,5 кв.м., за функціональним призначенням передпокій; приміщення «2» площею 1,7 кв.м., за функціональним призначенням санвузол; приміщення «3» площею 4,0 кв.м., за функціональним призначенням - ванна кімната; приміщення «5» площею 11,0 кв.м. за функціональним призначенням кухня; загальною площею 32,2 кв.м., позначені червоним кольором в додатку № 1 до висновку експерта № 2/1-20, залишити в спільному користуванні.
Також, просить поділити спільне майно набуте за час шлюбу: визнати за нею право власності на матеріали та обладнання, що використанні при будівництві гаражу № НОМЕР_1 в гаражному кооперативі «Зелений» за адресою: АДРЕСА_2 , меблі - м`який кут «Сіетл», припинивши право спільної сумісної власності ОСОБА_4 на вказане майно; визнати за ОСОБА_4 право власності на телевізор «Toshiba» серія 40РВ-200, телевізор «Кivi» souk30G, кавомашину «Saeco Royl», електричну плиту «Hotpoint-Ariston», холодильник «Samsung» RL46Rectsi, пральну машину LG F-1081ND, припинивши право спільної сумісної власності ОСОБА_1 на вказане майно; стягнути з ОСОБА_4 на її користь 50 % сум, які знаходяться на банківських рахунках ОСОБА_4 ; стягнути з відповідача судові витрати.
Ухвалою судді від 13.03.2020 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
18.06.2020 року відповідачем ОСОБА_4 подано відзив на позовну заяву. Зазначає, що згідно встановленого між ними порядку, більшу частину свого перебування у квартирі він проводить у кімнаті «6», там знаходяться його особисті речі. Особовий рахунок на оплату комунальних послуг відкрито на нього. Він є інвалідом, учасником бойових дій, а тому за станом здоров`я потребує більшого життєвого простору. Просить виділити у його користування кімнату «6», площею 20,4 кв.м., у користування позивача кімнату «4», площею 13,9 кв.м., інші приміщення залишити у спільному користуванні. Відносно інших позовних вимог, вважає, що вони не можуть бути предметом спору, оскільки позовна заява не відповідає вимогам цивільного законодавства.
07.09.2020 року відповідачем ОСОБА_4 подано відзив на позовну заяву. Щодо позовних вимог про поділ майна, зазначає, що, позивачем зазначено вартість побутової техніки на момент її придбання, яка не відповідає реальній вартості на даний момент. Оскільки позивач має намір проживати у квартирі, електричну плиту «Hotpoint-Ariston», холодильник «Samsung» RL46Rectsi, пральну машину LG F-1081ND, необхідно залишити у спільному користуванні. Просить виділити у користування ОСОБА_1 телевізор «Toshiba» 40РВ-200 та м`який кут «Сіетл», у його користуванні залишити телевізор «Кivi» souk30G. Крім того, зазначає, що своє членство у автогаражному кооперативі «Зелений» передав своїй дочці ОСОБА_7 . Відносно грошових коштів на банківських рахунках вказує, що має відкритий рахунок у АТ «ПриватБанк» на який зараховується його пенсія, і ці кошти є його особистим майном.
08.09.2020 року позивачем ОСОБА_1 подано відповідь на відзив. Зазначає, що оскільки у них є син ОСОБА_5 , який проживає з нею та як член сім`ї має право на житло, більшу кімнату «6», площею 20,4 кв.м. необхідно виділити у її користування.
Ухвалою суду від 15.09.2020 року за клопотанням позивача витребувано від АТ «ПриватБанк» інформацію за рахунками (витяг), що відкриті у відділеннях АТ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , про обіг коштів на рахунках за період з дня відкриття рахунку та по 24.09.2019 року.
02.10.2020 року на адресу суду надійшла витребувана від АТ «ПриватБанк» інформація.
10.11.2020 року позивачем ОСОБА_1 подано уточнену позовну заяву, у якій вимоги остаточно просить: встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , виділивши: - у її користування та користування сина ОСОБА_5 житлову кімнату «6» площею 20,4 кв.м., лоджію площею 4,0 кв.м., позначену зеленим кольором в додатку № 1 до висновку експерта № 2/1-20;- у користування ОСОБА_4 житлову кімнату «4» площею 13,9 кв.м., позначену синім кольором в додатку № 1 до висновку експерта № 2/1-20. Приміщення «1» площею 15,5 кв.м., за функціональним призначенням передпокій; приміщення «2» площею 1,7 кв.м., за функціональним призначенням санвузол; приміщення «3» площею 4,0 кв.м., за функціональним призначенням - ванна кімната; приміщення «5» площею 11,0 кв.м. за функціональним призначенням кухня; загальною площею 32,2 кв.м., позначені червоним кольором в додатку № 1 до висновку експерта № 2/1-20, залишити в спільному користуванні.
Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 кошти в сумі 224007,76 грн., які перебували на рахунку НОМЕР_3 у АТ «ПриватБанк»; будівельні матеріали обладнання, що використанні при будівництві гаражу № НОМЕР_1 в гаражному кооперативі «Зелений» за адресою: АДРЕСА_2 ; телевізор «Toshiba» серія 40РВ-200, телевізор «Кivi» souk30G, кавомашину «Saeco Royl», електричну плиту «Hotpoint-Ariston», холодильник «Samsung» RL46Rectsi, пральну машину LG F-1081ND, меблі - м`який кут «Сіетл».
30.11.2020 року відповідачем ОСОБА_4 подано відзив на уточнену позовну заяву. Щодо позовних вимог про встановлення порядку користування квартирою просить виділити у його користування кімнату «6», площею 20,4 кв.м., у користування позивача кімнату «4», площею 13,9 кв.м., інші приміщення залишити у спільному користуванні. Щодо позовних вимог в частині поділу майна, просить залишити у спільному користуванні сторін: електричну плиту «Hotpoint-Ariston»,кавомашину «Saeco Royl» холодильник «Samsung» RL46Rectsi вартістю 5699 грн., пральну машину LG F-1081ND, меблі - м`який кут «Сіетл»; залишити ОСОБА_1 : телевізор «Toshiba» серія 40РВ-200, пилосос Philips; залишити ОСОБА_4 телевізор «Кivi» souk30G. Щодо гаражу у гаражному кооперативі «Зелений», зазначає, що правовстановлюючі документи на гараж відсутні, а своє членство в кооперативі передав своїй дочці. Відносно грошових коштів вказує, що внаслідок отримання поранення під час виконання обов`язків військової служби у 2015 році, йому виплачено одноразову грошову допомогу в сумі 182 700 грн., що підтверджується довідкою з в/ч НОМЕР_4 , яка не відноситься до об`єктів права спільної сумісної власності.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Шамшурін Ю.В. позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити з підстав, викладених у позові.
Представник відповідача адвокат Биков В.Г. просить виділити у користування ОСОБА_4 кімнату «6», площею 20,4 кв.м., у користування позивача кімнату «4», площею 13,9 кв.м., інші приміщення залишити у спільному користуванні. Залишити у спільному користуванні сторін: електричну плиту «Hotpoint-Ariston»,кавомашину «Saeco Royl» холодильник «Samsung» RL46Rectsi вартістю 5699 грн., пральну машину LG F-1081ND, меблі - м`який кут «Сіетл»; виділити у користування ОСОБА_1 : телевізор «Toshiba» серія 40РВ-200, пилосос Philips; виділити у користування ОСОБА_4 телевізор «Кivi» souk30G. Інші позовні вимоги залишити без задоволення.
Представники третьої особи ТОВ «Житлорембудсервіс», Кременчуцької міської ради у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.
Третя особа - ОСОБА_5 у судове засідання не прибув
Заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані та надані докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі з 26 грудня 2014 року. Рішенням Автозаводського районного суд м.Кременчука від 24.09.2019 року шлюб між ними розірвано.
28 вересня 2012 року виконавчим комітетом Кременчуцької міської Ради на склад сім`ї із трьох чоловік квартиронаймача ОСОБА_4 , його дружини ОСОБА_1 та неповнолітнього сина сторін - ОСОБА_5 , 2002 року народження видано ордер за №37 серії Д на право займання жилого приміщення жилою площею 34, 3 кв.м., яке складається з 2-х ізольованих кімнат квартири АДРЕСА_1 .
Квартира неприватизована та належить до комунальної власності.
Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб виданої ОСББ «Лесі Українки 61-А» за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 .
Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 06.05.2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа виконавчий комітет Кременчуцької міської ради про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та зобов"язання не чинити перещкоди у користуванні задоволено.

Усунуто перешкоди ОСОБА_1 і в користуванні квартирою АДРЕСА_1 .

Зобов`язано ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_1 перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 .

Як постає з позовної зави та пояснень позивача у судовому засіданні, після розірвання шлюбу у сторін виникають суперечки щодо порядку користування квартирою, добровільно дійти згоди щодо певного порядку користування не можуть.
Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло.

Відповідно до частини четвертої статті 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно ст. 58 ЖК України ордер на жиле приміщенні видається на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів. Ордер є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення.

Відповідно до ст. 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

За змістом ст.63 ЖК УРСР предметом договору найму житлового приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване приміщення, що складається з однієї або кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок.

Відповідно до ст.64 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

За нормою ст.104 ЖК УРСР член сім`ї наймача вправі вимагати за згодою інших членів сім`ї, які проживають разом з ним укладення ним окремого договору найму якщо жилу площу, що припадає на нього може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, розмір якої не менше встановленої для надання одній особі.

При поділі жилого приміщення за вимогою члена сім`ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов.

В п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 квітня 1985 р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснено, що відповідно до ст. 104 ЖК суд вправі задовольнити вимоги члена сім`ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі.

Відповідно до висновку експерта № 2/1-20 від 06.02.2020 року кімнати в квартирі є ізольованими, та запропоновано в користування ОСОБА_4 на 1/3 частину квартири житлову кімнату «4» площею 13,9 кв.м. (на плані зазначено синім кольором), що на 3,45 кв.м. більше, ніж положено на 1/3 частину квартири. Запропоновано в користування ОСОБА_1 , ОСОБА_5 на 2/3 частини квартири житлову кімнату «6» площею 20, 4 кв.м., лоджію площею 4,0 кв.м., (на плані зазначено зеленим кольором), що на 3,45 кв.м. менше, ніж положено на 2/3 частини квартири.

Приміщення «1» площею 15,5 кв.м., за функціональним призначенням передпокій; приміщення «2» площею 1,7 кв.м., за функціональним призначенням санвузол; приміщення «3» площею 4,0 кв.м., за функціональним призначенням - ванна кімната; приміщення «5» площею 11,0 кв.м. за функціональним призначенням кухня; загальною площею 32,2 кв.м., позначені червоним кольором в додатку № 1 до висновку експерта № 2/1-20, залишити в спільному користуванні співмешканців.

Для здійснення запропонованого варіанту порядку користування приміщення квартири з метою окремого користування житловими кімнатами проводити перепланування не потрібно.

Враховуючи обставини спірних правовідносин, доцільним є виділення в окреме користування кожному із сторін окремої житлової кімнати для врегулювання спору між ними щодо користування спірною квартирою, а інші приміщення залишити в їх спільному користуванні.
На підставі викладеного, встановивши, що між учасниками справи існують конфліктні відносини з приводу користування квартирою, враховуючи висновок експерта, який має лише один варіант встановлення порядку користування квартирою, квартиза складається із двох кімнат, які є ізольованіми те, що вказаним житлом користується три особи, позивач буде користуватись кімнатою для особистого в ній проживання разом з сином ОСОБА_5 , який досяг повноліття, позицію відповідача ОСОБА_4 , який не заперечував в цілому щодо визначення порядку користування квартирою, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про встановлення порядку користування житловим приміщенням підлягають задоволенню у запропонованому нею варіанті.
Щодо позовних вимог про поділ майна набутого за час шлюбу суд зазначає наступне:

Так, у період шлюбу сторонами придбано рухоме майно: телевізор «Toshiba» серія 40РВ-200, телевізор «Кivi» souk30G, кавомашину «Saeco Royl», електричну плиту «Hotpoint-Ariston», холодильник «Samsung» RL46Rectsi, пральну машину LG F-1081ND, меблі - м`який кут «Сіетл».

Вказані обставини відповідачем визнаються як у відзиві на позовну заяву, так і в запропонованій позивачу мировій угоді, яка долучена до матеріалів справи (а.с. 76) та щодо них маються квитанції за різні періоди та договори на купівлю - продаж.

Побутові речі знаходяться у спільному помешканні сторін.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК.

Частиною 3 ст. 368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Зі ст. 70 СК України, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При цьому право на спільне майно, яке виникає у подружжя в період шлюбу, не припиняє своє існування після його розірвання або фактичного припинення шлюбу. Розпорядження, користування та володіння об`єктами права спільної сумісної власності здійснюється подружжям з рівними правами та обов`язками, якщо інше не встановлено домовленості між ними.

Відповідно до ст. 71 СК України, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, надані суду докази безспірно свідчать про те, що вищевказане спірне майно є спільним сумісним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , оскільки набуте ними під час шлюбу та ведення спільного господарства, за їх спільні кошти, тому позовні вимоги в частині визнання телевізору «Toshiba» серія 40РВ-200, телевізору «Кivi» souk30G, кавомашини «Saeco Royl», електричної плиту «Hotpoint-Ariston», холодильнику «Samsung» RL46Rectsi, пральної машини LG F-1081ND, меблів - м`який кут «Сіетл» спільним сумісним майном підлягають до задоволення.
Згідно ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Вирішуючи питання про поділ вказаного спірного майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд має застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що позивач та відповідач не надавали своєї згоди на отримання грошової компенсації вартості своєї частки спірного майна.

Згідно п. 22 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.
Позивачем ОСОБА_1 не надано суду жодних доказів на підтвердження вартості спірного майна, на час розгляду справи. Визначена позивачем вартість орієнтовна, зазначена на час придбання спірного рухомого майна у період з 2013 року, висновків товарознавчої експертизи позивачем суду не надано.
Згідно статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тому оскільки позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів щодо дійсної вартості спірного майна на час розгляду справи, суд не може визначитися щодо обґрунтованості вимог ОСОБА_1 щодо припинення права власності шляхом отримання грошової компенсації, а тому позовні вимоги в частині поділу вказаного майна та стягнення компенсації задоволенню не підлягають, а тому суд залишає вказане майно у спільній власності сторін.
Крім того, суд враховує, що побутова техніка знаходиться в приміщеннях які залишені сторонам у спільному користуванні, а отже доцільно залишити її також у спільному користуванні.
Позивач також, просить визнати спільною сумісною власністю кошти в сумі 224007,76 грн., які перебували на рахунку НОМЕР_3 у АТ «ПриватБанк» згідно договору від 02.01.2019 року та визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаних коштів у сумі 112003,88 гр.

На виконання вимог ухвали суду АТ КБ «ПриватБанк» надано інформацію про депозити клієнта ОСОБА_4 та виписку по рахункам.

Як вбачається з довідки виданої в/ч НОМЕР_4 № 740 (а.с. 179) ОСОБА_4 , внаслідок отримання поранення під час виконання обов`язків військової служби у 2015 році, виплачено одноразову грошову допомогу в сумі 182 700 грн.
Згідно довідки наданої банком (а.с. 93) вбачається, що ОСОБА_4 відкриті депозитні рахунки, а саме 30.12.2016 року на суму 98 000 грн., 06.03.2018 року на суму 1100 грн., 02.01.2019 року на суму 100 000 грн., 11.03.2019 року на суму 1000 грн. На даний час розміщених депозитів не має.

Із виписок з карткового рахунку ОСОБА_4 (а.с. 94-158) вбачається, що грошові кошти, внесені відповідачем у банківську установу за договорами банківського вкладу (депозиту) за рахунок одноразової грошової допомоги, внаслідок отримання поранення під час виконання обов`язків військової служби у 2015 році.
Зазначена грошова допомога, виходячи з системного аналізу діючого законодавства України «Про військовий обов`язок і військову службу», сімейного законодавства, з урахуванням природи походження цієї грошової допомоги - соціальниї захист військовослужбовця, який повинен гарантувати військовослужбовцю реалізацію його суб`єктивних прав і свобод, та мети її призначення задоволення його особистих матеріальних потреб за частково чи повністю втрачену працездатність, відновлення здоров`я або придбання спеціальних засобів, у разі суттєвої і невідворотної втрати здоров`я, що визначає індивідуалізацію виплати такої допомоги, та у розумінні ч.2 ст. 61 СК України не відноситься до об`єктів права спільної сумісної власності.
Позивачем ОСОБА_1 не надано жодних доказів на підтвердження того, що на рахунку відповідача НОМЕР_3 у АТ КБ «ПриватБанк» знаходились грошові кошти у розмірі 224007,76 грн., які вона просить визнати спільною сумісною власністю та поділити між сторонами.

Натомість, як вбачається з довідки наданої АТ КБ «ПриватБанк», на рахунку НОМЕР_3 від 02.01.2019 року ОСОБА_4 внесений депозит у розмірі 100 000 грн., який, як встановлено судом, розміщений за рахунок одноразової грошової допомоги, внаслідок отримання ним поранення під час виконання обов`язків військової служби у 2015 році.
З огляду на вказане позовні вимоги в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на Ѕ частину грошових коштів у розмірі 112003,88 грн. задоволенню не підлягають.

Також, відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання права власності на будівельні матеріали та обладнання, що використанні при будівництві гаражу № НОМЕР_1 в гаражному кооперативі «Зелений» за адресою: АДРЕСА_2 вартістю 48533 грн.
Як вбачається з заяви ОСОБА_4 від 17.01.2005 року (а.с.11), останній просив його прийняти у члени гаражного кооперативу «Зелений».

Пленум Верховного Суду України у пункті 8 Постанови від 28 червня 1991 року № 5 «Про практику розгляду судами цивільних справ, пов`язаних з діяльність гаражно-будівельних кооперативів» роз`яснив, що член гаражно-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пай за гараж, наданий йому в користування, набуває право власності на це майно і вправі розпоряджатись ним на свій розсуд - продавати, заповідати, здавати в оренду, обміняти, вчиняти відносно нього інші угоди, що не заборонені законом (стаття 15 Закону України «Про власність»).

Внесені подружжям в період шлюбу пайові внески, а після повного внесення паю - наданий в користування гараж є спільною сумісною власністю подружжя. Оскільки гараж є неподільним майном, у разі спору між подружжям питання про залишення гаража одному з них і присудження грошової компенсації за частку в майні іншому розв`язується з урахуванням правил шлюбно-сімейного законодавства.

У постанові від 23 травня 2018 року по справі № 640/11441/15-ц, провадження № 61-3005 св 18 Верховний Суд зазначив, оскільки факт набуття позивачем і відповідачем у власність гаражного боксу при розгляді справи не знайшов свого підтвердження, а тому об`єктом поділу між колишнім подружжям в даному випадку є пайові внески в у вигляді грошових коштів.

Позивачем не подано жодних доказів на підтвердження позовної вимоги щодо визнання права власності на будівельні матірали, зокрема щодо внесення ОСОБА_4 або нею пайових внесків до авто гаражного кооперативу, чи що під час подружнього життя ними придбавалися будівельні матеріали для будівництва гаражу, час будівництва гаража тощо.

Не є належним доказом купівлі як то оцінка майна - гаража № НОМЕР_1 , так і довідка, видана 03.12.2018 головою правління автогражного кооперативу «Зелений» ОСОБА_8 , що ОСОБА_4 на підставі заяви про купівлю від 17.01.2005 року належить гараж № НОМЕР_1 в гаражному кооперативі «Зелений», оскільки суперечить заяві ОСОБА_4 про прийняття його у члени кооперативу,.

Згідно п.1 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.

Оскільки у задоволенні позову в частині визнання права власності на будівельні матеріали та обладнання, що використанні при будівництві гаражу відмовлено, витрати на оцінку майна у розмірі 450 грн. задоволенню не підлягають.
Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи , що відповідач звільнений від сплати судового збору як учасник бойових дій відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України спдлачений судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1681 грн. та витрати за висновок експерта за результатами проведеного будівельно-технічного дослідження у розмірі 1500 грн. підлягають компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 57, 60, 61, 63, 69-72 СК України, ст.ст. 52, 320, 368, 377 ЦК України, ст. ст. 2,4,5,10, 11,12,13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 229, 256-257, 259, 263-265, 267, 273, 354, п.п.9, 15.5 Розілу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи: ТОВ «Житлорембудсервіс», ОСОБА_5 про встановлення порядку користування житловим приміщенням та поділ майна набутого за час шлюбу - задовольнити частково.
Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , виділивши:

- у користування ОСОБА_1 , ОСОБА_5 житлову кімнату «6» площею 20,4 кв.м., лоджію площею 4,0 кв.м., позначену зеленим кольором в додатку № 1 до висновку експерта № 2/1-20.
- у користування ОСОБА_4 житлову кімнату «4» площею 13,9 кв.м., позначену синім кольором в додатку № 1 до висновку експерта № 2/1-20.
Приміщення «1» площею 15,5 кв.м., за функціональним призначенням передпокій; приміщення «2» площею 1,7 кв.м., за функціональним призначенням санвузол; приміщення «3» площею 4,0 кв.м., за функціональним призначенням - ванна кімната; приміщення «5» площею 11,0 кв.м. за функціональним призначенням кухня; загальною площею 32,2 кв.м., позначені червоним кольором в додатку № 1 до висновку експерта № 2/1-20, залишити в спільному користуванні ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 .

Визнати спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 : телевізор «Toshiba» серія 40РВ-200, телевізор «Кivi» souk30G, кавомашину «Saeco Royl», електричну плиту «Hotpoint-Ariston», холодильник «Samsung» RL46Rectsi, пральну машину LG F-1081ND, меблі - м`який кут «Сіетл».

В решті позову - відмовити.
Судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1681,60 грн. та 1500 грн. витрат на проведення експертизи компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.
Оскільки в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.С. Предоляк