РІШЕННЯ

іменем України

Справа № 684/556/20

Провадження № 2/684/39/2021

29 січня 2021 року

Старосинявський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді Галиш І.Б.,

за участі секретаря с/з Гонти Н.І.,

позивача ОСОБА_1 , його представника адвоката Куцоконь В.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у смт. Стара Синява цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Старосинявської селищної ради про тлумачення заповіту,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Старосинявської селищної ради Старосинявського району Хмельницької області про тлумачення заповіту.

В обґрунтування вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Заставці Старосинявського району померла ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина. ОСОБА_2 13.04.1982 року склала заповіт, яким все своє майно, вона заповіла ОСОБА_1 , як своєму онукові. Проте, ОСОБА_2 не була його бабою, тобто матір`ю батька чи матері, а вона була рідною сестрою матері його батька. ОСОБА_2 своїх дітей не мала, була одинокою та з 1984 року і до смерті проживала з позивачем в її будинку. До складу спадщини ОСОБА_2 входить право власності на житловий будинок, що за адресою АДРЕСА_1 , в якому остання проживала на час смерті. Позивач вказує, що він прийняв спадщину ОСОБА_2 шляхом вступу в володіння і управління її майном, а саме вказаним житловим будинком, в якому проживає з сім`єю з 1984 року і до даного часу. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину на це майно йому нотаріусом відмовлено через відсутність документів на підтвердження родинних зв`язків з померлою, як баби та онука, про що є вказівка у заповіті. А тому позивач звернувся до суду та просить здійснити тлумачення заповіту ОСОБА_2 таким чином, що заповідач саме його призначила спадкоємцем.

Ухвалою судді Старосинявського районного суду від 06 листопада 2020 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено підготовче судове засідання.

01 грудня 2020 року ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляд справи по суті.

Позивач та представник позивача адвокат Куцоконь В.В. в судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, відповідно до змісту якої не заперечує проти задоволення позовних вимог, просить справу слухати у його відсутності.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Заставці, Старосинявського району, Хмельницької області, згідно даних свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого (повторно) відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Старосинявського районного управління юстиції у Хмельницькій області 28.09.2009 року.

За життя ОСОБА_2 склала заповіт за яким, житловий будинок, дерев`яний, критий бляхою, погріб, сарай, все майно заповіла своєму онукові гр. ОСОБА_1 , 1961 року народження.

Заповіт посвідчений 13 квітня 1982 року секретарем виконавчого комітету Заставецької сільської ради Старосинявського району Хмельницької області Нечипорук О.К., зареєстрований у реєстрі за №56.

Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок видане 28.08.1987 року Старосинявською районною радою народних депутатів, житловий будинок по АДРЕСА_1 .Заставці належить до колгоспного двору, головою якого являється ОСОБА_2 , свідоцтво записано в реєстрову книгу №1 за реєстровим №16.

Згідно довідок №722 та №723 від 28.10.2020, виданих Старосинявською селищною радою, ОСОБА_1 після смерті баби ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , вступив у володіння її майном шляхом проживання в будинку за адресою АДРЕСА_1 та згідно погосподарських книг за 1986-1990, 1991-1995, 1996-2000, 1001-2005, 2006-2010, 1011-2015, 2016-2020 він зареєстрований та проживає за вказаною адресою з 1986 року по даний час.

Як вбачається із домової книги для прописки громадян, що проживають в АДРЕСА_1 головою двору значиться ОСОБА_1 , дата проведення його реєстрації у вказаному будинку 01.12.1982 року. Технічний паспорт на житловий будинок по АДРЕСА_1 , с. Заставці видано Хмельницьким БТІ 10.10.2009 року на ім`я ОСОБА_1 .

Позивач, як спадкоємець за заповітом майна ОСОБА_2 , звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Однак, постановою державного нотаріуса Старосинявської державної нотаріальної контори від 09.10.2020 року №496/02-31/2020 позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії , а саме у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом, як внуку майна померлої ОСОБА_2 , в зв`язку з тим, що ним не надані документи, що підтверджують родинні відносини з померлою. Також, постановою нотаріуса від 09 грудня 2020 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом без зазначення родинних відносин.

Статтями 1233, 1235, 1254 ЦК України встановлено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225, 231 цього Кодексу. Заповідач має право у будь-який час внести до заповіту зміни. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться заповідачем особисто. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться у порядку, встановленому цим Кодексом для посвідчення заповіту і підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. За змістом статті 317 ЦК України право розпоряджання майном є однією зі складових права власності, поряд із правом володіння і користування майном.

Статтею 1256 ЦК України встановлено, що тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу.

Загальним правилом тлумачення заповітів є тлумачення його самими спадкоємцями, а лише за наявності між ними спору - судом. Тлумачення заповіту має на меті усунення незрозумілостей у буквальному змісті заповіту, при цьому повинна забезпечуватись найбільш повна реалізація не тільки дійсної, а й припустимої волі спадкодавця. Потреба у тлумаченні виникає тоді, коли заповіт містить суперечливі положення, що ускладнюють його виконання. При тлумаченні заповіту аналізується як буквальне значення слів і понять, так і мета заповіту, сутність кожного із положень, викладених у заповіті, ураховуються інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину.

При тлумаченні заповіту не допускається внесення змін у зміст заповіту, враховуючи також, що заповіт це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, яким вона відповідно до законодавства має право розпоряджатися на момент укладення заповіту.

Отже, суд може розтлумачити заповіт, не змінюючи при цьому його змісту. Суд не може приймати на себе права власника щодо розпорядження своїм майном на випадок смерті. Тлумачення заповіту є лише інструментом з`ясування волі заповідача після його смерті (оголошення померлим). Тому суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту.

Системний аналіз положень ст.ст. 213, 1256 ЦК України дає підстави для висновку, що при тлумаченні змісту заповіту не допускається пошук волі заповідача, яка не знайшла відображення у тексті самого заповіту, а також не допускається внесення змін у зміст заповіту, який є особистим розпорядженням фізичної особи щодо належного їй майна, яким вона відповідно до законодавства має право розпоряджатися на момент укладення заповіту.

Згідно змісту заповіту ОСОБА_2 зробила розпорядження, яким житловий будинок, дерев`яний, критий бляхою, погріб, сарай, все майно заповіла своєму онукові гр. ОСОБА_1 , 1961 року народження.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , яка я матір`ю позивача, показала, що померла ОСОБА_2 була рідною тіткою її чоловіка, а відповідно батька позивача, остання проживала одна, власних дітей та онуків не мала. Тривалий час вони проживали разом та її сина ОСОБА_1 померла вважала своїм онуком, тому і в заповіті вказала його як онука. Також, в якості свідка за його згодою був допитаний і позивач ОСОБА_1 , який підтвердив, що ОСОБА_2 була тіткою його батька (сестра матері) та його не рідною бабою. ОСОБА_2 була одинокою, дітей та онуків в неї не було, з 1984 року вони проживали разом із померлою як одна сім`я.

Із копії погосподарської книги за 1986-1990 р.р. та довідки Старосинявської селищної ради від 722 від 28.10.2020 року, вбачається, що ОСОБА_1 проживав однією сім`єю у господарстві, головою якого була ОСОБА_2 , 1899 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 значиться як член сім`ї внук.

З дослідженої в судовому засіданні спадкової справи № 87-2020 від 12.08.2020 року щодо майна померлої ОСОБА_2 , вбачається, що спадкоємцем померлої за заповітом є ОСОБА_1 , який прийняв спадщину, інших спадкоємців за законом на майно померлої немає. Заповіт ОСОБА_2 від 13.04.1982 року не змінено і не скасовано (витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі №61948762 від 06.10.2020).

Аналізуючи вищенаведені норми закону та встановлені обставини справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що спадкодавець ОСОБА_2 , складаючи заповіт, виявила свою волю щодо розпорядження майном на користь конкретно ОСОБА_1 , вказавши його повністю прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, незважаючи на відсутність кровного споріднення вважала його своїм онуком в силу тривалого спільного проживання та відсутності рідних онуків, тому вона саме позивача призначила своїм спадкоємцем.

З огляду на викладене, враховуючи те, що позивач не може реалізувати своє право на прийняття спадщини за заповітом, суд приходить до висновку, що права позивача підлягають захисту шляхомздійснення тлумачення заповіту, складеного від імені померлої ОСОБА_2 , посвідченого 13 квітня 1982 року секретарем виконавчого комітету Заставецької сільської ради Старосинявського району Хмельницької області Нечипорук О.К., зареєстрованого у реєстрі за №56, відомості про який внесено до Спадкового реєстру 06 жовтня 2020 року за №61948762 таким чином, що ОСОБА_2 , 1899 року народження, що мешкає у с. Заставці Старосинявського району Хмельницької області на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження: житловий будинок, дерев`яний, критий бляхою, погріб, сарай, все майно заповідає гр. ОСОБА_1 , 1961 року народження.

На підставі ст.ст. 317, 1233, 1233, 1235, 1254, 1256 ЦК України, керуючись ст. ст. 2, 5, 12, 13, 15, 19, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 206, 209, 258, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Здійснити тлумачення заповіту, складеного від імені померлої ОСОБА_2 , посвідченого 13 квітня 1982 року секретарем виконавчого комітету Заставецької сільської ради Старосинявського району Хмельницької області Нечипорук О.К., зареєстрованого у реєстрі за №56, відомості про який внесено до Спадкового реєстру 06 жовтня 2020 року за №61948762 наступним чином, що ОСОБА_2 , 1899 року народження, що мешкає у с.Заставці Старосинявського району Хмельницької області на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження: житловий будинок, дерев`яний, критий бляхою, погріб, сарай, все майно заповідає гр. ОСОБА_1 , 1961 року народження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду або через Старосинявський районний суд. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , серія та номер паспорта НОМЕР_2 , виданий Старосинявським РО УМВД України в Хмельницькій області 05.01.2001 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3

Відповідач: Старосинявська селищна рада Старосинявського району Хмельницької області, місце знаходження: смт. Стара Синява, вул. І.Франка, 8, Старосинявський район, Хмельницька область, .

Повне судове рішення складено 04 лютого 2021 року.

Головуюча суддя Галиш І.Б.