Справа № 740/4333/20
Провадження № 2/740/190/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2021 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі

головуючого судді Гагаріної Т.О.

при секретарі судового засідання Полторацькій В.М.,

за участю учасників справи:

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась з вказаним позовом до суду та свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем є батьками неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з нею та знаходиться повністю на її утриманні. З відповідача на її користь згідно рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 28.09.2017 стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі ј частки його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01.08.2017. Зазначає, що відповідач сплачує мінімальні аліменти, допускаючи заборгованість. Вона не в змозі самостійно утримувати їх спільного сина та повністю забезпечити необхідні витрати на оздоровлення дитини, оскільки вона зараз перебуває у декретній відпустці і її дохід складає 860 грн. на місяць, інших доходів вона не має. Відповідач не приймає добровільної матеріальної і духовної участі в житті і розвитку їх спільного сина. Загальна сума витрат на оздоровлення сина в дитячому оздоровчому таборі «Прибрежний» та придбання квитків становить 2 078 грн. Таким чином, просить стягнути з відповідача половину вартості понесених витрат на оздоровлення сина в розмірі 1 039 грн.

У судовому засіданні позивач підтримала свій позов та просила його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Зазначила, що придбання нею путівки в МДОЦ «Прибрежний» було здійснено з метою оздоровлення сина. Вказала, що відповідач має борги по аліментах та ніколи не брав участь у додаткових витратах на оздоровлення сина, окрім 2017 року, коли вона зверталась до суду з відповідним позовом.

Відповідач проти задоволення позову заперечував. Пояснив, що дитина не проживає з позивачем, наразі дитина проживає з матір`ю позивача, у позивачки нова сім`я, і він не хоче їх забезпечувати, позивач не обговорювала з ним питання щодо придбання путівки.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який 23.02.2006 розірвано( а.с.5).

Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6).

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 28.09.2017 по справі №740/3054/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.08.2017 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.7).

07.08.2020 ОСОБА_1 було придбано путівку на оздоровлення дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в МДОЦ «Прибрежний». Вартість путівки становила 7 140 грн. Вказані обставини підтверджуються копією реквізитів МДОЦ «Прибрежний» для здійснення оплати за путівку або батьківської доплати та копією квитанції АТ Ощадбанк від 07.08.2020, а також було здійнено витрати на оплату квитків на проїзд (а.с.10-14).

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, з обов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до ч.2 ст.185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Верховний Суд України роз`яснив, що вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Верховний Суд України звернув увагу, що вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі (постанова від 13.09.2017 у справі № 6-1489цс17).

Отже, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

До стягнення додаткових витрат на дитину позивач віднесла витрати, пов`язані з оздоровленням дитини у дитячому оздоровчому таборі та втрати на проїзд до цього табору.

Разом з тим, позивачем не було надано суду належних та достатніх доказів наявності особливих обставин, які б потребували обов`язкових додаткових витрат на придбання нею путівки до дитячого оздоровчого табору «Прибрежний»», у тому числі у зв`язку з розвитком певних здібностей дитини, або для оздоровлення.

Позивачем також не надано суду жодних доказів наявності відповідних рекомендацій лікарів щодо потреби дитини в санаторно-курортному лікуванні або іншому виді оздоровлення.

Аналізуючи встановлені судом обставини в сукупності з наданими позивачем доказами, суд вважає, що понесені позивачем витрати на оплату вартості путівки для дитини не можуть вважатись додатковими, так як не є наслідком тяжкої або іншої хвороби, що в свою чергу зумовлюється виключно виникненням особливих обставин.

Крім того, визначені позовом додаткові витрати позивача здійснені добровільно, без узгодження із відповідачем, що і не заперечувала у судовому засіданні позивач, тому достатніх правових підстав для виникнення у відповідача грошового зобов`язання відшкодувати ці витрати суд не вбачає. Вказані витрати з урахуванням фактичних обставин спору, на думку суду, не підпадають під дію визначеної позовом правової підстави ст.185 СК України. За таких обставин, передбачених законом підстав для стягнення коштів з відповідача на користь позивача в межах цього спору немає.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України У передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно зі ст.76, 89 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів).

Таким чином, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору та підстав для задоволення позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати необхідно віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 258, 259, 263 - 265 ЦПК України, ст.185 Сімейного кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів від дня його проголошення, через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 02.02.2021.

Головуючий суддя Т.О. Гагаріна