Справа № 364/947/20
Провадження № 2/364/34/21
04.02.2021 р. Володарський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Макаренко Л. А.,
при секретарі судового засідання Кулинич Г. І.
учасники справи - не з`явилися,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у приміщенні Володарського районного суду Київської області в смт Володарка Київської області цивільну справу
за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»
(далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК»)
до ОСОБА_1 ,
про стягнення заборгованості, -
До Володарського районного суду Київської області 07.10.2020 р. надійшов зазначений позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому Позивач просить суд: стягнути з Відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором від 12.06.2015 р. № б/н у загальному розмірі 68 866,13 грн. (первісно заявлений у позовній заяві розмір заборгованості, а.с. 4).
На обґрунтування заявлених позовних вимог представник Позивача ОСОБА_2 (довіреність від 28.08.2020 р. № 3915-К-Н-О, а.с. 63) у позовній заяві зазначив, що за укладеним договором від 12.06.2015 р. № б/н ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який надалі був збільшений до 3 500,00 грн. (а.с. 2), підтвердивши свою згоду на те, що підписана нею анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між нею та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» договір. Позивач свої зобов`язання за зазначеним договором виконав в повному обсязі, надавши Відповідачеві можливість розпоряджатися кредитними коштами на передбачених договором умовах та в межах встановленого кредитного ліміту. Проте Відповідач не надала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом згідно з умовами договору, що відображено в доданому до позовної заяви Розрахунку заборгованості за договором. У зв`язку з цим Відповідач за станом на 31.08.2020 р. має перед Позивачем заборгованість на загальну суму 68 866,13 грн., що складається з такого:
- 3 219,53 грн. - заборгованість за кредитом («тіло» кредиту);
- 64 546,60 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом;
- 1 100,00 грн. - нарахована пеня;
- 0,00 грн. - нарахована комісія.
Надалі до суду 22.12.2020 р. надійшла заява представника Позивача за довіреністю Савіхіної А.М. (довіреність від 18.08.2020 р. № 3081-К-Н-Н, а.с. 97-98) про зменшення розміру позовних вимог (а.с. 93), в якій Позивачем уточнено позовні вимоги та викладено вимогу про стягнення з Відповідача на користь Позивача заборгованість за договором від 12.06.2015 р. № б/н у загальному розмірі 9 430,36 грн., що складається з такого:
- 3 219,53 грн. - заборгованості за простроченим «тілом» кредиту;
- 6 210,83 грн. - заборгованості за простроченими відсотками.
Після виконання вимог частин шостої, сьомої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) ухвалою суду від 15.10.2020 р. відкрито провадження у справі за зазначеним позовом, визначено здійснення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, визнано явку представника Позивача обов`язковою для дачі особистих пояснень по суті справи та участі в огляді веб-сайті Позивача (згідно з поданим клопотанням, а.с. 64), встановлено Відповідачеві строк для подання відзиву, призначено судове засідання на 01.12.2020 р. (а.с. 74-76), відкладене на 14.01.2021 р. за клопотанням представника Позивача (а.с. 88) та на 04.02.2021 р. у зв`язку з відсутністю підтвердження повідомлення Відповідача про судове засідання (поштова кореспонденція судом не відправлялася через відсутність фінансування, а.с. 92).
У судове засідання 04.02.2021 р. представник Позивача не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи належно повідомлені, що підтверджено поштовими повідомленнями (а.с. 114, 115); 03.02.2021 р. до суду засобами електронної пошти подано клопотання представника Позивача Назаренко М.В. (довіреність від 05.06.2020 р. № 2325-К-О, а.с. 117) про розгляд справи за наявними матеріалами (а.с. 116).
Відповідач у судове засідання 04.02.2021 р. повторно не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи належно повідомлена в порядку частин сьомої, восьмої статті 128 ЦПК України шляхом направлення судових повісток на зареєстровану адресу місця проживання (а.с. 73), усі судові повістки нею отримано, що підтверджено поштовими повідомленнями (а.с. 86, 113); відзиву або в будь-якій іншій формі заперечення проти задоволення позву до суду не подавала.
За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому згідно з частиною четвертою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою Позивача, викладеною письмово в позовній заяві та в окремому клопотанні (а.с. 4, 66), вбачає за можливе розглянути справу за відсутності Відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України).
Суд, розглянувши матеріали справи й оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого.
З матеріалів справи судом встановлено, що 12.06.2015 р. Відповідач з метою отримання банківських послуг звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (Позивач, банк) та, підписавши відповідну анкету-заяву, отримала платіжну карту із встановленим кредитним лімітом, що підтверджено доданою до позовної заяви копією цієї анкети-заяви Відповідача (а.с. 6).
Згідно з доданою до позову довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на Відповідача, розмір встановленого їй кредитного ліміту змінювався, максимальний розмір 3 500,00 грн. встановлено 12.06.2015 р. (а.с. 8), що відповідає максимальному розміру кредитного ліміта, зазначеному без посередньо в позовній заяві (а.с. 2).
Як вбачається з долучених до позовної заяви та надалі до заяви по зменшення розміру позовних вимог Розрахунків заборгованості за станом на 31.08.2020 р., 30.09.2020 р. і 02.12.2020 р. (а.с. 12-13, 94-95, 96) та виписки по рахунку Відповідача (а.с. 10-11), Відповідач користувалася кредитними коштами Позивача з відповідного карткового рахунку, зокрема шляхом переказу коштів, придбання товарів (палива на АЗС тощо), востаннє поповнила готівкою свою карту 24.02.2018 р. на суму 450,00 грн. (а.с. 10-11).
Таким чином, судом становлено, що Відповідач отримала у Позивача кредитні кошти у розмірі відповідного кредитного ліміту, що збільшувався максимально до 3 500 грн. (а.с. 8).
Через неявку представника Позивача у судове засідання 04.02.2021 р. огляд веб-сайту Позивача згідно поданого клопотання (а.с. 64) не проводився.
Відповідно до норм частини першої статті 509, частини першої статті 525 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За визначеннями частини першої статті 626, частини першої статті 634 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; при цьому договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, при цьому друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до статей 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Згідно з вимогами статті 526, частини першої статті 527, частини першої статті 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття 536 ЦК України).
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання (частина друга статті 615 ЦК України).
Зважаючи на усе викладене та встановлені судом обставини, суд вважає, що Відповідач порушила умови кредитного договору від 12.06.2015 р. № б/н, укладеного нею з Позивачем, та не виконала у повному обсязі взяті на себе зобов`язання.
У зв`язку з цим суд вважає, що з Відповідача з огляду на заявлені позовні вимоги слід стягнути на користь Позивача заборгованість за «тілом» кредита в заявленому до стягнення розмірі (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, а.с. 93) - 3 219,53 грн., що доведений Позивачем належними і допустимим доказами та відповідає максимальному розміру (3 500,00 грн.) із встановлених Відповідачеві кредитних лімітів.
Також з Відповідача на користь Позивача слід стягнути заборгованість за відсотками за користування зазначеними кредитними коштами (прострочені відсотки) у розмірі (також з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, а.с. 93) - 6 210,83 грн. При цьому суд виходить з того, що заперечень щодо правильності/неправильності нарахування Позивачем заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами Відповідачем, яка отримала копію позовної заяви та судові повістки (а.с. 86, 113), проте до суду не з`явився, відзиву на позов не подавала.
У зв`язку з цим суд зазначає, що в згаданій вище ухвалі суду від 15.10.2020 р. про відкриття провадження в справі учасникам справи роз`яснено засади змагальності цивільного судочинства та положення статті 12 ЦПК України про те, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (а.с. 76).
Зважаючи на усе наведене вище, суд вважає доведеним наявність у Відповідача перед Позивачем заборгованості за договором від 12.06.2015 р. № б/н за «тілом» кредиту у розмірі 3 219,53 грн. та за простроченими відсотками у розмірі 6 210,83 грн., що доведено належними і допустимими доказами та загалом складає 9 430,36 грн.
Таким чином, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягають задоволенню повністю.
На підставі частини першої статті 141 ЦПК України з Відповідача стягуються на користь Позивача понесені судові витрати.
Відповідно до статей 3, 15, 16, 509, 525, 526, 530, 536, 549, 551, 610-612, 616, 625, 626, 629, 634, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України, керуючись статтями 2-4, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280, 351-355, підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII ЦПК України, суд -
Позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити повністю.
Копії цього заочного рішення суду направити сторонам.
Заочне рішення суду може бути переглянуте Володарським районним судом Київської області за письмовою заявою Відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення цього заочного рішення. Заява про перегляд заочного рішення подається в письмовій формі та повинна відповідати вимогам статті 285 ЦПК України.
Заочне рішення суду може бути оскаржено Позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Володарський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, обчислюючи цей строк з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо протягом цього строку не було подано заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Л. А. Макаренко