РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2021 року

м. Рівне

Справа № 569/12096/20

Провадження № 22-ц/4815/834/21

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Шимківа С.С.,

суддів: Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.,

учасники справи:

позивач ТзОВ "Кредитні ініціативи",

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 25 березня 2021 року (ухвалене у складі судді Панас О.В.) у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

У липні 2020 року ТзОВ "Кредитні ініціативи" звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 503695 гривень 11 копійок.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 06 вересня 2007 року акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк (закрите акціонерне товариство - первинний кредитор) та фізична особа громадянин України ОСОБА_1 ( позичальник) уклали Кредитний договір № 1300/07.

17 грудня 2012 року між публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (правонаступник акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку (закрите акціонерне товариство) та ТзОВ "Кредитні Ініціативи" було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТзОВ "Кредитні ініціативи" зобов`язувалося передати грошові кошти в розпорядження ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", а ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" зобов`язувалося відступити ТзОВ "Кредитні ініціативи" свої права грошових вимог до боржників за Кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку №1 до Договору відступлення. Таким чином, ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" було відступлено право грошової вимоги за Кредитним Договором № 1300/07 від 06 вересня 2007 року товариству з обмеженою відповідальністю "Кредитні Ініціативи". Відповідно до зазначеного договору, сторони свої зобов`язання повністю виконали - ТзОВ "Кредитні Ініціативи" передало грошові кошти, а ПАТ "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк" (первинний кредитор) відступило свої права грошової вимоги до боржників за Кредитними Договорами, перелік яких міститься в Додатку №1 до Договору відступлення.

Банк свої зобов`язання за Кредитним договором виконав, надавши відповідачеві, кредит у сумі 28 000,00 євро. Відповідно до умов Кредитного договору, відповідач зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені Кредитним договором повертати Кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором та Додатком № 1 до нього - Графіком платежів.

Відповідно до рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 01 червня 2011 року було стягнуто заборгованість в розмірі - 353 553 гривні 00 копійок.

Проте, оскільки заборгованість за Кредитним договором № 1300/07 від 06 вересня 2007 року була стягнута судом станом на 01 червня 2011 року і виконано у повному обсязі, ТзОВ "Кредитні ініціативи" на підставі ст. 625 ЦК України та за умовами кредитного договору має право стягнути з боржника 3% річних та інфляційні витрати в період з 02 лютого 2011 року (дата розрахунку по первинному позову про стягнення заборгованості) по 29 травня 2020 року, відповідно до розрахунку заборгованості, а саме: сума заборгованості за ставкою 3 % на кредитну заборгованість - 98 876 гривень 49 копійок; сума заборгованості за ставкою 3 % на відсотки за користуванням кредитом - 404 818 гривень 62 копійки, що підтверджується розрахунком заборгованості.

Просить стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" заборгованість - 503 695 гривень 11 копійок, за період з 02 лютого 2011 року по 29 травня 2020 року, а саме: сума заборгованості за ставкою 3 % на кредитну заборгованість - 98 876 гривень 49 копійок; сума заборгованості за ставкою 3 % на відсотки за користуванням кредитом - 404 818 гривень 62 копійки.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 25 березня 2021 року позовні вимоги ТзОВ "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ "Кредитні ініціативи" 3% річних за період з 29.07.2017 року по 29.07.2020 року у розмірі 31 877 гривень 92 копійки та судові витрати в сумі 478 гривень 17 копійок.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом кредитного договору, індексації не підлягає. Тому норми частини другої ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, яке визначене у гривні.

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, ТзОВ "Кредитні ініціативи" оскаржило його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що судом не в повному обсязі встановлено всі обставини справи, не враховано те, що рішенням суду про стягнення основного боргу за кредитним договором по суті було визначено суму боргу за кредитним зобов`язанням лише у гривні без визначення його еквіваленту в іноземній валюті, а отже наявні достатні та обґрунтовані підстави для стягнення з відповідача інфляційних втрат, передбачених ст. 625 ЦК України.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмовлених у задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та ухвалити у цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідача інфляційні втрати за останні три роки, що передували подачі позову, у сумі 91 923 гривні 88 копійок.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві відповідач просить залишити без задоволення апеляційну скаргу , а рішення місцевого суду без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на те, що позивачем фактично оскаржується рішення суду щодо незадоволених вимог про стягнення інфляційних втрат і враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, апеляційний суд не перевіряє законність рішення у частині, яка не оскаржується.

Судом встановлено, що 06.09.2007 року Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк (первинний кредитор) та фізична особа громадянин України ОСОБА_1 (позичальник) уклали Кредитний договір № 1300/07.

Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 28 000,00 євро.

Відповідно до умов кредитного договору, відповідач зобов`язується у порядку та на умовах, що визначені кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та Додатком № 1 до нього - графіком платежів.

Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

За змістом ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника.

Відповідно до ст. 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.

17 грудня 2012 року між Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (виступає правонаступником Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку (закрите акціонерне товариство) та ТзОВ "Кредитні Ініціативи" було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТзОВ "Кредитні ініціативи" зобов`язувалося передати грошові кошти у розпорядження ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", а ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" зобов`язувалося відступити ТзОВ "Кредитні ініціативи" свої права грошових вимог до боржників за кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку №1 до Договору відступлення.

Таким чином, ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" було відступлено право грошової вимоги за кредитним Договором № 1300/07 від 06.09.2007 року Товариству з Обмеженою Відповідальністю "Кредитні Ініціативи".

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області у справі №2-2664/11 від 01.06.2011 року з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" було стягнуто заборгованість у розмірі 353553,38 грн. та видано відповідний виконавчий лист 16.09.2011 року, у зв`язку з невиконанням позичальниками умов кредитного договору.

Матеріали справи не містять відомостей про порядок, обсяги та період виконання відповідачем вищевказаного рішення суду.

ТзОВ "Кредитні Ініціативи" звернулося до суду із позовом, зокрема, про стягнення з відповідача інфляційних втрат за ст. 625 ЦК України за період з 02.02.2011 року по 29.05.2020 року у розмірі 404 818,62 грн. У поданій апеляційній скарзі просить стягнути інфляційні втрати за останні три роки, що передували подачі позову у сумі 91923,88 грн..

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом з цим, як передбачено нормами Закону від 3 липня 1991р. №1282-ХІІ "Про індексацію грошових доходів населення", індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті гривні, тому вказана норма ЦК може бути застосована лише до порушення грошового зобов`язання у національній валюті гривні.

Таким чином, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця гривня, а не іноземна валюта, яка була предметом позики і яка індексації не підлягає (рішення Верховного Суду України від 28 березня 2012р. у справі 6-36736 вов10).

Оскільки кредитний договір укладався в іноземній валюті, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що вимога про стягнення інфляційних втрат до задоволення не підлягає.

Прийняття судового рішення про стягнення грошового боргу в національній валюті не змінює природу грошового зобов`язання як такого, що визначене в іноземній валюті і не є підставою для застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Установивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення інфляційних втрат.

Наведені у апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими, спростовуються встановленими судом обставинами справи, по своїй суті зводяться до незгоди скаржника з висновками суду та ґрунтуються на власному тлумаченні норм матеріального права.

За таких обставин, підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 25 березня 2021 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Шимків С.С.

Судді: Ковальчук Н.М.

Хилевич С.В.