ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
У Х В А Л А

25 листопада 2021 року

м. Харків

справа № 638/8647/17

провадження № 22-ц/818/5804/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів Хорошевського О.М, Яцини В.Б.,

розглянувши в порядку підготовки до апеляційного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики та визнання права власності за апеляційною скаргою ОСОБА_3 представника ОСОБА_4 на ухвалу Дзержинського районного суду міста Харкова від 12 липня 2017 року в складі судді Штих Т.В.,

у с т а н о в и в :

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 12 липня 2017 року затверджено мирову угоду, укладену між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 .

За умовами мирової угоди відповідач визнає свої зобов`язання по сплаті суми боргу за договором позики від 20 березня 2017 року перед позивачем, загальна сума якого складає 4621561,64 грн в повному обсязі. В рахунок погашення боргу відповідач передає позивачу права та обов`язки на належні йому на праві приватної власності нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-:-8, 12-:-25 загальною площею 247,4 кв. м в нежитловій будівлі літ. «А-2», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . З моменту визнання даної мирової угоди заборгованість за договором позики від 20 березня 2017 року, укладеним між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , вважатиметься погашеною.

На зазначену ухвалу суду першої інстанції 16 серпня 2021 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_3 представник ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій міститься з клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_5 не був залучений до участі у справі в якості належної особи, про існування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції йому стало відомо під час розгляду іншої справи, у зв`язку з чим було подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи № 638/8647/17. Зазначала, що оскільки копія ухвали Дзержинського районного суду міста Харкова від 12 липня 2017 року отримана ОСОБА_3 - представником ОСОБА_4 11 серпня 2021 року, апеляційна скарга подана в п`ятиденний строк з дня її отримання, отже, наявні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 19 жовтня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 представника ОСОБА_4 залишено без руху для подання клопотання з викладом поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції з січня по серпень 2021 року.

10 листопада 2021 року ОСОБА_3 представник ОСОБА_4 подала клопотання про поновлення строку. В обґрунтування пропуску строку на апеляційне оскарження заявниця зазначила, що впродовж січня червня 2021 року вона зверталась до Дзержинського районного суду міста Харкова для узгодження дати отримання копії ухвали, проте було повідомлено про необхідність утримуватись від відвідування суду у зв`язку з карантинними обмеженнями; вважає, що копія ухвали буде надіслана засобами електронного зв`язку. З 10 березня 2021 року по 18 березня 2021 року вона перебувала на лікарняному, а з 19 березня 2021 рок по 07 квітня 2021 року перебувала у відпустці у зв`язку з ускладненням стану здоров`я. З 18 травня 2021 року по 28 травня 2021 року, з 22 червня 2021 року та 01 липня 2021 року вона зверталась за медичною допомогою в різні медичні закладі та не могла працювати за станом здоров`я. З 06 липня 2021 року по 01 серпня 2021 року вона перебувала у щорічній відпустці, у зв`язку з чим копія оскаржуваної ухвали отримана у серпні 2021 року.

Підпунктом 13 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції 2017 року передбачено, що судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

За правилами частини другої статті 294 ЦПК України 2004 року апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Частиною третьою статті 354 ЦПК України передбачено, що строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складання повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Виходячи з наведеної норми права, слід дійти висновку, що сплив річного строку з дня складання повного тексту рішення є підставою для відмови у відкритті провадження незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волі особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

ЦПК України не містить вичерпного переліку підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Разом з тим, право суду на поновлення строку не є безмежним.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі конвенція) проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Із практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці ЄСПЛ.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, ЄСПЛ визнає легітимними обмеженнями встановлені державами - членами Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення ЄСПЛ у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

Так, у параграфі 41 рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Аналогічного висновку про застосування норми права у подібних відносинах дійшла Об`єднана Палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 06 лютого 2019 року в справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції.

Доводи, наведені заявником в клопотанні як на підставу пропуску строку на апеляційне оскарження, не свідчать про існування обставин, що унеможливлювали своєчасно оскаржити ухвалу суду першої інстанції. Ухвала суду першої інстанції оприлюднена в Єдиному державному реєстрі 03 серпня 2017 року. Перебування представника у відпустці не є обставинами непереборної сили, що свідчать про неможливість отримати копію ухвали суду першої інстанції та оскаржити її. Доказів щодо відмови працівників Дзержинського районного суду міста Харкова надати копію оскаржуваного судового рішення матеріали справи не містять. Також судова колегія враховує, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції оприлюднена в Єдиному державному реєстрі 03 серпня 2017 року, отже, з січня 2021 року, коли, як зазначає заявник, стало відомо про оскаржуване судове рішення.

Оскільки апелянтом не було зазначено поважних причин пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали Дзержинського районного суду міста Харкова від 12 липня 2017 року за період з січня 2021 року по серпень 2021 року, а наведені в клопотанні ОСОБА_3 представника ОСОБА_4 причини не можна вважати такими, що є поважними, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст. 185, 357 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_3 представнику ОСОБА_4 у відкритті апеляційного провадження на ухвалу Дзержинського районного суду міста Харкова від 12 липня 2017 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями і протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина