Справа № 571/216/20
Провадження № 2/571/24/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2021 року смт. Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області, в складі: судді одноособово Комзюк А.Ф., за участю секретаря судового засідання Гордійчук Т.О., представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулася до ОСОБА_2 з даним позовом.

На обгрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 23 вересня 1989 року, між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Яка проживає за адресою спірного майна, донька повнолітня.

У зв`язку з непорозуміннями, спільне життя у них не склалося. 31 січня 2020 року шлюб розірвано.

В період шлюбу, а саме 09.04.1993 року рішенням №24 Масевицької сільської ради відповідачу наданий дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1 . Вказаний будинок будували за спільні кошти та спільними зусиллями.

Будинок введений в експлуатацію 26.11.2003 року та присвоєно адресу АДРЕСА_2 .

Згідно будинкової книги за даною адресою прописані всі члени сім`ї: позивач, відповідач та їх донька. У зв`язку з тим, що будівельний паспорт та дозвіл на будівництво був виданий на ім`я відповідача, спірне нерухоме майно зареєстроване за останнім.

Вважає, що будинок АДРЕСА_3 є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Зазначає, що за час існування шлюбу про матеріальне забезпечення сім`ї дбала більше вона, так як офіційно працювала. Відповідач не мав постійного місця роботи, а кошти з нерегулярного доходу не завжди витрачав в інтересах сім`ї.

Посилаючись на норми статтей 60, 69-72 СК України, статті 372 ЦК України, позивач просила :

-Визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 буд. АДРЕСА_2 ;

-Поділити спільне майно подружжя визначивши без реального поділу у спільну часткову власність: ОСОБА_3 1/2 частину будинку АДРЕСА_2 ; ОСОБА_2 1/2 частини будинку АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 25 лютого 2020 року провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

У визначений судом строк відповідач відзиву на позовну заяву не подав.

До початку судового розгляду позивач подала уточнюючу позовну заяву, згідно якої просила:

-Поділити спільне майно подружжя, визначивши без реального поділу у спільну часткову власність:

ОСОБА_3 1/2 частину будинку АДРЕСА_2 .

Припинити право власності ОСОБА_2 на 1/2 частини будинку АДРЕСА_2 .

-У зв`язку з поділом майна подружжя, скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_2 на 1/2 частини будинку АДРЕСА_2 .

Під час судового розгляду справи представник позивача - адвокат Шевчук В.І. позовні вимоги підтримав та просив визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_2 та припинити право власності ОСОБА_2 на 1/2 частини спірного будинку.

Відповідач ОСОБА_2 під час розгляду справи підтвердив, що спірний будинок побудувано під час перебування у шлюбі з позивачем, що він є спільною сумісною власністю подружжя. Не заперечує щодо визнання за позивачем права власності на 1/2 частини будинку АДРЕСА_2 та припинення за ним права власності на цю частку.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, ухвалює рішення відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.09.1989 року, шлюб розірвано рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 31.01.2020 року (а.с. 4,15).

Згідно виписки із рішення №24 від 09.04.1993 Масевицька сільська рада народних депутатів вирішила дозволити будівництво індивідуального житлового будинку і видати будівельний паспорт на забудову садиби гр. ОСОБА_2 в АДРЕСА_4 , площею 0,12 га (а.с.20).

Рішенням Масевицької сільської ради №29 від 12.07.1993 жителям сільської ради, в тому числі ОСОБА_2 виділено земельну ділянку під будівництво індивідуальних жилих будинків 0,12 га (а.с.21-22).

26 листопада 2003 року житловий будинок по АДРЕСА_4 прийнято в експлуатацію, що підтверджується актом прийняття в експлуатацію індивідуального домоволодіння, затвердженого 27.11.2003 виконавчим комітетом ради селища Рокитне (а.с.23-26)

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно Серія НОМЕР_1 від 10.11.2005, житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_4 на праві приватної власності належить ОСОБА_2 (а.с.27, 28-33).

Отже, як встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями, які знаходяться в АДРЕСА_4 набуто сторонами за час перебування у шлюбі.

Частиною 1 статті 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Тлумачення статті 60 СК України свідчить, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Відповідно до статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (стаття 70 СК України).

Частиною 1 ст.69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Оскільки в судовому засіданні не встановлено наявності шлюбного договору між позивачем та відповідачем або інших домовленостей щодо об`єктів права спільної сумісної власності, то частки майна подружжя щодо даного спору є рівними, а отже кожному з них належить по 1/2 частині житлового будинку, який знаходиться в АДРЕСА_4 .

Відповідно до ч.1 ст.365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників.

В силу вимог ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору суд покладає на відповідача.

Керуючись ст. ст. 206,264,265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_4 .

Припинити право власності ОСОБА_2 на 1/2 частину житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору у розмірі 2457 (дві тисячі чотириста п`ятдесят сім) гривень 14 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП - НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП - НОМЕР_3 .

Повне рішення виготовлено та підписано 25.08.2021.

Суддя А.Ф.Комзюк