Провадження № 2-з/522/606/21
УХВАЛА

23 листопада 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд міста Одеси в складі

головуючого-судді Косіциної В.В.

за участі секретаря судових засідань Левченко К.І.

розглянувши клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Панькова В.В. про скасування заходів забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

17 листопада 2021 року від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Панькова В.В. надійшло клопотання про скасування заходів забезпечення позову. Своє клопотання представника відповідача ОСОБА_1 мотивує тим, що позивач звернувшись до суду із позовом не знав чи порушені (не визнані або оспорені) його свободи чи законні інтереси, а саме яким чином відповідач нібито збільшила собі загальну та житлову площу на 9, 3 кв.м. та за рахунок чого, що є відповідно до ст. 4 ЦПК України обов`язковою передумовою виникнення права на звернення до суду за захистом. Крім того, незрозуміло яким чином арешт квартири відповідача гарантує виконання можливого рішення суду по справі. З урахуванням викладених вище обставин, враховуючи штучність позову, відсутність порушених прав позивача, що він сам визнає у клопотанні про призначення експертизи, накладення арешту на квартиру відповідача за таким позовом саме суттєво порушує баланс інтересів сторін та ні в якому разі не узгоджується із критеріями розумності, обґрунтованості та адекватності. Разом з тим, такий позов, за відсутності доказів привласнення є зловживанням процесуальними правами, тому достатніх підстав для забезпечення позову по справі не існує.

Розглянувши матеріали заяви, суд вважає, що відповідна заява задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судом встановлені наступні обставини.

18 серпня 2021 року ОСОБА_2 звернулась до Приморського районного суду міста Одеси з позовними вимогами до ОСОБА_1 , Державного реєстратора Комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Бондаря Олексія Миколайовича про скасування реєстрації права власності на нерухоме майно.

За результатами автоматичного розподілу справа передана для розгляду судді Приморського районного суду міста Одеси Косіциній В.В.

Ухвалою від 10 вересня 2021 року відкрито провадження у справі.

Одночасно з позовом до суду була подана заява про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме, квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 92 кв.м.

Ухвалою суду від 10 вересня 2021 року задоволено заяву представника позивача ОСОБА_2 адвоката Гавриліна А.В. про забезпечення позову та накладено арешт на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , загальна площа 92 кв.м., житлова площа 55.9 кв.м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101, номер запису про право власності: 27256591 до ухвалення остаточного рішення у справі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно або грошові кошти, суд має виходити з того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватись та розпоряджатись грошовими коштами або майном, а тому може застосуватись у справі, у якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів.

При цьому піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватись майна, що належить до предмета спору.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Суд зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу

Судом встановлено, що позивач оскаржує реєстраційний запис щодо права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Позовна заява мотивована тим, що відповідач здійснила незаконну реєстрацію права власності на квартири АДРЕСА_1 за відповідачем з урахуванням незаконного збільшення площі квартири за рахунок квартири належної позивачу та всупереч вимогам встановленим Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку «державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1127.

При цьому позов не містить вимог майнового характеру щодо квартири АДРЕСА_1 , а отже арешт в данному випадку не є адекватним заходом забезпечення позову.

Крім того представник позивача не зміг в засіданні не надав суду доказів того, що зняття арешту може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Позивач не просить витребувати квартиру та не оскаржує право власності відповідача на всю квартиру, при цьому наполягає на необхідності.

За таких обставин суд вважає, що заява представника відповідача про скасування заходів забезпечення позову підлягає задоволенню.

При цьому судом враховано, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту щодо спірного майна лише тимчасово обмежить права відповідача щодо розпорядження майном, яке фактично перебуває у його володінні.

Суд також наголошує на тому, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позовних вимог не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті.

Керуючись ст. ст. 149, 158 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Панькова В.В. про скасування заходів забезпечення позову накладених ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10.09.2021 року.

Скасувати арешт на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , загальна площа 92 кв.м., житлова площа 55.9 кв.м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101, номер запису про право власності: 27256591.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання повного тексту суддею

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту.

Повний текст підписаний 29.11.2021 року.

Суддя Косіцина В.В.