УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року

м. Київ

провадження №22-з/824/18/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),

судді: Кравець В.А., Махлай Л.Д.,

за участю секретаря Ратушного А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1

про ухвалення додаткового рішення

у справі №754/20073/13-ц Деснянського районного суду м. Києва

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інвест Хаус»

про заміну сторони виконавчого провадження, поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, видачу дубліката виконавчого листа,

заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 15 вересня 2020 року про заміну сторони стягувача,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інвест Хаус» (далі - ТОВ "ФК "Інвест Хаус", Товариство) звернулося до Деснянського районного суду м. Києва із заявою про заміну сторони стягувача його правонаступником.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 15 вересня 2020 року задоволено заяву ТОВ "ФК "Інвест Хаус" в частині заміни стягувача.

Постановою Київського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 та скасовано ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 15.09.2020. Відмовлено в задоволенні заяви ТОВ "ФК "Інвест Хаус" про заміну сторони стягувача.

14 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій просив вирішити питання про розподіл судових витрат, а саме витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду просив покласти на ТОВ "ФК "Інвест Хаус".

Як на підставу ухвалення додаткового рішення посилався на те, що суд апеляційної інстанції ухвалив нове рішення, але не вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Звертаючись до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення ОСОБА_1 посилався на те, що за приписами п. 1 ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, який ухвалив нове рішення та не вирішив питання про судові витрати, може за заявою учасників справи ухвалити додаткове рішення щодо судового збору.

Дійсно, як передбачено частиною 1 статті 270 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Разом з тим, колегія суддів вважає необґрунтованими такі доводи заявника, оскільки останній помилково ототожнює поняття "рішення" та "судове рішення".

Відповідно до ч.1 ст. 258 ЦПК України судовими рішеннями є: ухвали; рішення; постанови; судові накази.

Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку закінчується прийняттям постанови (ч. 3, ч. 4 ст. 258 ЦПК України).

Крім того, слід враховувати, що згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

В свою чергу, у статті 270 ЦПК України законодавець визначив, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасника справи ухвалити додаткове рішення, якщо не вирішено питання про судові витрати.

Аналіз наведених положень закону приводить до висновку, що постанова суду апеляційної інстанції у даній справі за своєю суттю є судовим рішенням, а не рішенням суду, як помилково вважає заявник, оскільки прийнята за результатами перегляду ухвали суду першої інстанції, якою вирішено процесуальне питання, а саме про заміну сторони стягувача.

З наведеного слідує, що у суду апеляційної інстанції, який по суті вирішив лише процесуальне питання, а не ухвалив рішення, були відсутні правові підстави для розподілу судових витрат за наслідками перегляду ухвали суду про заміну сторони стягувача.

Ураховуючи, що до норм процесуального права не застосовується аналогія, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для відмови в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат.

За приписами ст. 270 ЦПК України суд постановляє ухвалу про відмову в ухваленні додаткового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 270, 389 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді В.А. Кравець

Л.Д. Махлай