Справа № 142/82/21
Провадження № 22-ц/801/2451/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гринишина А. А.
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 листопада 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача Стадника І.М.,

суддів: Матківської М.В., В.В. Сопруна,

з участю секретаря судового засідання Безрученко Н.Р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 13 вересня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Гринишиної А.А. повний текст якого складений 22 вересня 2021 року,

в справі №142/82/21

у справі за позовом ОСОБА_1 (позивач)

до ОСОБА_2 (відповідач)

про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

В січні 2021 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини терміном в 1 місяць.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилась спадщина на земельну ділянку, площею 2,0355 га, яка розташована в землях Студенянської сільської ради Піщанського району, право власності спадкодавця на яку посвідчується Державним актом серії ВН № 115567 від 25.10.2004.

Позивач вважає, що вона є єдиною спадкоємицею за законом на майно ОСОБА_4 . Крім неї, за заповітом, посвідченим 04.11.2015 секретарем Студенянської сільської ради, спадкоємицею спадкового майна є сестра померлої ОСОБА_2 .

08 грудня 2020 року позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак, постановою від 08.12.2020 №385 ОСОБА_5 відмовлено у видачі свідоцтва у зв`язку із пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позивач вважає, що пропустила строк з поважних причин, оскільки важко перенесла втрату матері, постійно хворіла та є інвалідом ІІ групи. Крім того, позивач є громадянкою Молдови та не могла перетнути державний кордон через запровадження карантину.

Рішення суду першої інстанції

Рішенням Піщанського районного суду Вінницької області від 13 вересня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись із судовим рішенням, 18 жовтня 2021 року, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт вважає рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 13 вересня 2021 року необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права у зв`язку з невідповідністю його висновків дійсним обставинам справи та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що суд першої інстанції помилково не визнав інвалідність позивача як поважну причину пропуску строку для подання заяви на прийняття спадщини. Крім того, позивач не знала про можливість звернутись до консула для подання заяви про прийняття спадщини.

Решта доводів скарги аналогічні доводам позовної заяви.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

Від відповідача відзив на апеляційну скаргу не надійшов, проте його відсутність не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції частина 3 статті 360 ЦПК України.

Провадження у справі в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 29.10.2021 відкрито апеляційне провадження в даній цивільній справі, а ухвалою суду від 16.11.2021 закінчено підготовчі дії й призначено справу до розгляду.

Встановлені судом першої інстанції обставини

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_4 , яка до дня смерті проживала в с. Затишне Піщанського району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 та довідкою зі спадкової справи № 17/2020.

За життя ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений 04 листопада 2015 року секретарем Студенянської сільської ради Піщанського району Вінницької області, яким ОСОБА_4 заповіла все своє майно сестрі ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0293, площею 2,0355 га, яка належить ОСОБА_4 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН № 115567.

Матеріалами спадкової справи № 17/2020 підтверджено, що спадкоємець за заповітом, ОСОБА_2 , 12 лютого 2020 року звернулась до Піщанської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 . Інших заяв про прийняття спадщини спадкова справа не містить.

Постановою державного нотаріуса Шигиди І.В. від 08 грудня 2020 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі ОСОБА_5 свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилась після смерті матері ОСОБА_4 оскільки на час смерті ОСОБА_3 не проживала зі спадкодавцем, заяву про прийняття спадщини в нотаріальну контору у встановлений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини не подала.

Позиція апеляційного суду

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися за засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Залишаючи позов без задоволення суд першої інстанції виходив із того, що наведені позивачем причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини не можна вважати об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які можна вважати поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками суду першої інстанції та дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно частин першої та третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (частини перша та друга статті 1269 ЦК України).

Згідно частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року N 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі N 766/14595/16 (провадження N 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі N 487/2375/18 (провадження N 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі N 450/1383/18 (провадження N 61-21447св19).

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Отже, позов про визначення додаткового строку на прийняття спадщини підлягає задоволенню у разі пропуску такого строку та доведення поважності причин пропуску строку.

Не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Такі правові висновки викладено у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12 та від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15.

Законом України «Про міжнародне приватне право» визначено, що спадкові відносини регулюються правом держави, у якій спадкодавець мав останнє місце проживання, якщо спадкодавцем не обрано в заповіті право держави, громадянином якої він є (стаття 70).

Таким чином, правом, яке регулює спадкові відносини у цій справі, є право Держави Україна.

Главою 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Мін`юсту України від 22 лютого 2012 року № 296/5, визначено, що спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини, у тому числі на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першої заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини (пункт 2.1); якщо заява, в якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином, або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини (пункт 3.5).

Відповідно до частини шостої статті 1 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріальних дій за кордоном покладається на консульські установи України, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на дипломатичні представництва України. Загальні правила вчинення консулами України нотаріальних дій визначено розділом III Консульського Статуту України, затвердженим Указом Президента України від 02 квітня 1994 року.

Таким чином, позивач мала змогу подати заяву про прийняття спадщини, звернувшись до консульської посадової особи консульської установи України у Молдові на підставі статті 38 Закону України «Про нотаріат».

Зважаючи на викладене, апеляційний суд відхиляє доводи ОСОБА_6 про необізнаність у порядку подачі заяви про прийняття спадщини у встановлений строку як неповажні.

Крім того, доводи апеляційної скарги щодо захворювань позивача необґрунтовані, оскільки періодичне знаходження на лікуванні не позбавляло її права на подачу заяви про прийняття спадщини (особисто чи через засоби поштового зв`язку) у строки, визначені законом, а надані позивачем докази щодо неможливості подання заяви про прийняття спадщини у зв`язку з лікуванням є недостатніми доказами, оскільки охоплюють лише незначний період строку, відведеного на прийняття спадщини.

Апеляційний суд звертає увагу також на ту обставину, що в січні-лютому 2020 року ОСОБА_3 перебувала в Україні, так як подала відповідну заяву і отримала картку платника податків (а.с. 5). Відтак вона не була позбавлена можливості подати у відповідний період часу заяву про прийняття спадщини.

Отже колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об`єктивно дослідивши обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, надавши належну оцінку наявним у справі доказам, ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційних скарг без задоволення, а судового рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 375, 382, 384 ЦПК України, Суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 13 вересня 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий: І.М. Стадник
Судді:М.В. Матківська
В.В. Сопрун