Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.11.2021 Справа №607/21208/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Позняка В.М.,

за участю секретаря Свергун Т.В., заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою, просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 на строк шість місяців, яким визначити тимчасові обмеження його прав, а саме: зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні майном ОСОБА_1 , що є об`єктом права спільної сумісної власності (квартира за адресою АДРЕСА_1 ); заборонити ОСОБА_2 наближатися на визначену відстань до місця роботи, місць частого відвідування постраждалою особою; заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

Заява мотивована тим, що з 2003 року з ОСОБА_2 , проживали в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 27 жовтня 2021 року. За час шлюбу у сторін народилось троє дітей. Зараз заявниця проживає разом з дочкою ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_2 вигнав з квартири ОСОБА_1 умисно розлучив сестер та забрав проживати до себе дочку ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 та не дає можливості матері бачити дочку, чинить перешкоди у спілкуванні матері з дитиною та продовжує вчиняти протиправні умисні дії відносно дружини, чинить насильство по відношенню до неї на очах у дітей. Не впускає ОСОБА_1 до квартири, чинить перешкоди в користуванні квартирою, не дає навіть можливості увійти, не зважаючи на неодноразові прохання заявниці. Під час спільного проживання з ОСОБА_2 він постійно підіймав на неї руку, висловлювався нецензурною лайкою, завдавав тілесних ушкоджень. Постійні побиття з боку ОСОБА_2 стали підставою розриву відносин між ними, втім він все рівно не залишає дружину у спокої: весь час її переслідує, приходить до неї додому, також кричить і висловлюється нецензурно на вулиці, приходить на роботу та вчиняє скандали. Востаннє ОСОБА_1 зверталась в поліцію 25.08.2021 р. та 19.10.2021 р., відносно кривдника ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 листопада 2021 року у справі №607/21208/21 відкрито окреме провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні заявниця просить видати обмежувальний припис. З підстав викладених в заяві. Зауважує, що вона проживає окремо від свого колишнього чоловіка та не планує повертатися жити до нього. Квартиру йому подарували батьки. Також, колишній чоловік не дає їй забрати свої речі.

Заінтересована особа в судове засідання не з`явився, не повідомив про причини неявки.

Розглянувши справу, судом встановлено такі обставини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 08 травня 2003 року, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 жовтня 2021 року у справі №607/16048/21.

В цьому шлюбу народилось троє дітей: дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та двійнята - дочка ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочка ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до інформації ГУНП в Тернопільській області від 28.10.2021 року та від 11.10.2021 року, заявниця 19.10.2021 року зверталася в поліцію із повідомленням про те, що ОСОБА_2 вигнав її з дому, пошкодив мобільний телефон та не пускає до дитини, а також 25.08.2021 року про те, що чоловік вчиняє домашнє насильство.

Крім того, заявниця надала постанову суді Тернопільського міськрайонного суду від 10.12.2019 року у справі №607/25387/19, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 19 жовтня 2019 року о 12 год. перебуваючи по місцю свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_8 , у присутності дітей.

Розглянувши справу, суд доходить висновку, що заява не підлягає до задоволення.

Так, відповідно до пунктів 3, 6, 7, 8 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Частинами другою, третьою, четвертою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Відповідно до частини 3 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

Проаналізувавши матеріали даної справи, оцінивши та дослідивши докази, суд вважає, що заява про видачу обмежувального припису підлягає до часткового задоволення.

Обґрунтовуючи заяву ОСОБА_1 просить, серед іншого, зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні майном ОСОБА_1 , що є об`єктом права спільної сумісної власності (квартира за адресою АДРЕСА_1 ).

Інструментами запобіганню сімейному насильству надано право суду встановлювати обмежувальний припис щодо усунення перешкод в користуванні тільки тим майном, яке є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи.

В судовому засіданні заявниця повідомила, що вона не планує проживати у вказаній квартирі. Крім того, заперечила, що вказана квартира є спільною сумісною власністю, оскільки вказану квартиру її колишньому чоловікові подарували батьки.

Суд констатує, що місце проживання ОСОБА_1 зареєстроване адресою АДРЕСА_1 , вона має право там проживати, однак, питання усунення перешкод в користуванні житлом має вирішуватися в порядку позовного провадження. Крім того, не допуск в місце проживання є проявом домашнього насильства, та є підставою для адміністративної чи іншої відповідальності, встановленої законом.

Також, заявниця не зазначила, щодо якого іншого майна, яке перебуває в спільній сумісній власності вона просить усунути перешкоди в користуванні.

Щодо таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, як заборони ОСОБА_2 наближатися на визначену відстань до місця роботи, місць частого відвідування постраждалою особою; заборони ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися, які просить встановити ОСОБА_1 , то суду не надано достатніх доказів необхідності їх встановлення. Зокрема, немає достатніх даних про те, що ОСОБА_2 переслідує заявницю з метою домашнього насильства.

Тому, оцінюючи надані докази, характеристику заінтересованої особи, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, суд доходить висновку, що заявником не доведено наявність таких ризиків продовження протиправної поведінки заінтересованої особи, та їх вплив на заявника, що може призвести до тяжких або особливо тяжких наслідків, а тому, обмеження які просить ввести заявниця, посилаючись на вчинення відносно неї домашнього насильства.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 263, 265, 350-1 - 350-6 ЦПК України, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд, -

УХВАЛИВ :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису.

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня складання повного тексту, якщо не була подана апеляційна скарга.

У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі через суд першої інстанції або в Тернопільський апеляційний суд, у 30-денний строк з дня складання повного тексту, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Реквізити сторін:

Заявник: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; 46024, фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 ; 46020, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .

Головуючий суддяВ. М. Позняк