Дата документу 29.11.2021
Справа № 937/9944/21
Провадження № 2о/937/861/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: Іваненко О.В.,

за участю секретаря: Захарової І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи: Терпіннівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області про встановлення факту належності правовстановлюючих документів,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів.

В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . За життя ОСОБА_2 склала заповіт, відповідно до якого заповіла все майно: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 -1/3 частину, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 - 1/3 частину, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 - 1/3 частину. Вона є єдиною спадкоємицею. Померлій ОСОБА_2 належала земельна ділянка площею 0,309 гектарів, розташована за адресою АДРЕСА_1 . Вказаний правовстановлюючий документ має помилку у написанні по-батькові власниці, зокрема замість вірного « ОСОБА_5 » вказано невірне « ОСОБА_6 ». Таким чином, поданий правовстановлюючий документ на дає змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. У серпні 2021 року вона звернулась до Терпіннівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області із заявою щодо внесення змін у державний акт ІІ-ЗП № 10-Т-30071, однак їй було відмовлено у виправлені помилки. Тому вона просить суд встановити факт належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючого документа, а саме Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП № 10-Т-30071 від 03 вересня 2001 року, виданого Терпіннівською сільською радою Мелітопольського району Запорізької області.

Заявник у судове засідання не з`явилася, але від неї надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, на задоволенні своїх вимог наполягає у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явилася, але від неї надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, заперечень щодо задоволення заяви не має.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно п.6 ч.1, ч.2 ст.315 ЦПК України , суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено у судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.6).

За життя спадкодавець ОСОБА_2 склала заповіт, відповідно до якого заповіла все майно наступним особам: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 -1/3 частину; ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 - 1/3 частину; ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 - 1/3 частину, що підтверджується копією заповіту від 10 березня 2016 року, зареєстрованого в реєстрі за № 38 та копією витягу №54072191 від 14.11.2018 року про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.7-8).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,309 гектарів, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП № 10-Т-30071 від 03 вересня 2001 року, виданого Терпіннівською сільською радою.

Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19 березня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі № 152, заявник ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею яка прийняла спадщину на житловий будинок на житловий будинок АДРЕСА_1 , у зв`язку із письмовою відмовою від спадщини інших спадкоємців (а.с.9).

Судом встановлено, що у Державному акті на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП № 10-Т-30071 від 03 вересня 2001 року, виданого Терпіннівською сільською радою, має помилку у написанні по батькові власниці ОСОБА_2 , зокрема замість вірного « ОСОБА_5 » вказано невірне « ОСОБА_6 ».

Згідно листа Терпіннівської сільської ради Мелітопольського району від 26.08.2021 року №1915, заявнику було відмовлено у виправлені помилки у Державному акті на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП № 10-Т-30071 (а.с.11).

Згідно долучених заявником документів, а саме: копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , копії довідки про причину смерті № 139; копій ощадних книжок; копій інвестиційного сертифікату №260,209 від 11 вересня 1995 року, П.І.Б. спадкодавця ОСОБА_2 .

Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно п.12 постанови ПВСУ N5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Враховуючи викладене, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об`єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принципи справедливості та неупередженості, суд дійшов до висновку про те, що заявник не має можливості у встановленому законом порядку оформити право власності на спадкове майно та в подальшому розпоряджатися своєю власністю, з огляду розбіжностей в написанні по батькові спадкодавця у правовстановлюючому документі, а саме державному акті на землю, в позасудовому порядку вирішити спір неможливо, у зв`язку з чим порушується її право, факт належності правовстановлюючого документу підтверджується наданими до справи доказами, заінтересована особа проти задоволення заяви не заперечують, тому суд вважає що заява підлягає задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, не можна тлумачити як таке, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, а може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року, SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст.ст. 12, 81, 247, 258, 263-265, 273, 294, 315, 317 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи: Терпіннівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області про встановлення факту належності правовстановлюючих документів задовольнити.

Встановити факт, що Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП № 10-Т-30071 від 03 вересня 2001 року, виданий Терпіннівською сільською радою, належить ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Мелітопольського

міськрайонного суду О. В. Іваненко