Справа № 161/8568/20 Провадження № 22-ц/802/1553/21 Головуючий у 1 інстанції: Кихтюк Р. М.
Категорія: 47 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

29 листопада 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Федонюк С. Ю., перевіривши апеляційну скаргу відповідача Державної казначейської служби України на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 жовтня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції у Волинській області, прокуратури Волинської області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органами досудового розслідування і прокуратури ,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 жовтня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 500000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури та 5000 грн витрат за надання правничої допомоги. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, відповідач Державна казначейська служба України подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дане рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Подана апеляційна скарга не може бути прийнята апеляційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття апеляційного провадження, оскільки не дотримано вимоги частини третьої статті 356 ЦПК України.

Так, згідно із частиною третьою статті 356 ЦПК України апеляційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи.

До апеляційної скарги додаються довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо апеляційна скарга подана представником і ці документи раніше не подавалися (п. 1 ч. 4 ст. 356 ЦПК України).

Частинами першою, третьою статті 58 ЦПК України встановлено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника (частина четверта цієї статті).

Апеляційну скаргу підписано головним спеціалістом Юридичного відділу Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області Соловей В. С., яка діє на підставі довіреності від 13 січня 2021 року № 5-18-08/944.

Відповідно до пункту 18 частини першої розділу XII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», положення цього Кодексу застосовуються з урахуванням підпункту 11 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України.

30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 2 червня 2016 року № 1401-VIII.

02 червня 2016 року за № 1401-VIII Верховною Радою України було прийнято зміни до Конституції України, відповідно до яких розділ XV «Перехідні положення» Основного Закону України було доповнено пунктом 11, який передбачає, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 1311 та статті 1312 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 01 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 01 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 01 січня 2019 року (абзац перший 11 пункту). Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюватиметься з 01 січня 2020 року (абзац другий пункту 11).

Пунктом 11 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України врегульовані питання представництва. Про «самопредставництво» в Конституції України не йдеться, воно передбачене лише відповідними положеннями процесуальних кодексів.

Отже, процесуальний кодекс розмежовує такі юридичні категорії, як «представництво» і «самопредставництво».

Самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови (уповноваженого члена) колегіального виконавчого органу безпосередньо діяти від імені такої особи без довіреності, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.

Отже, для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (органу державної влади) без додаткового уповноваження (довіреності).

Як убачається із матеріалів апеляційного провадження, апеляційна скарга підписана головним спеціалістом Юридичного відділу Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області Соловей В. С., однак, згідно пошуку відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, підписантами юридичної особи (Державної казначейської служби України), тобто особами уповноваженими представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, або особами, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори та дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи, є Дуда В. П. , Кузнєцов В. С., Стародубцева Л. В. Керівником юридичної особи є Слюз Т. Я.

Апеляційна скарга та додані до неї матеріали не містять визначених частиною четвертою статті 58 ЦПК України документів, які можуть підтвердити повноваження Соловей В. С. представляти Державну казначейську службу України в порядку самопредставництва.

Крім того, апеляційний суд звертає увага на наступне.

Відповідно до приписів ч.6 статті 19 ЦПК України, малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); 4) справи про розірвання шлюбу; 5) справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У справі, що переглядається, предметом позову є відшкодування моральної шкоди в розмірі 1 000 000грн, що є більшим ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (212 000 грн). Підстави вважати дану справу - «справою незначної складності», відсутні.

З огляду на викладене вище, дана справа не може вважатися в силу закону малозначною.

Відповідно до положень п.3 ч.4 статті 356 ЦПК до апеляційної скарги має бути доданий документ про сплату судового збору або документи, які дають підстави для звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Апеляційна скарга не відповідає вимогам п.3 ч.4 статті 356 ЦПК України, оскільки заявником не додано документів, що підтверджують сплату судового збору в розмірі, визначеному пунктом 6 частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3574-VІ (далі - Закон України «Про судовий збір») або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до Закону і такі документи відсутні в матеріалах справи.

У поданій апеляційній скарзі відповідач заявив клопотання, в якому посилаючись на пункт 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» просить звільнити його від сплати судового збору.

У задоволенні клопотання належить відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Як убачається із матеріалів справи, Державна казначейська служба України є відповідачем у справі, а тому не відноситься до категорії осіб, які відповідно пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» звільняються від сплати судового збору.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність передбачених законом підстав для звільнення відповідача Державної Казначейської служби України від сплати судового збору.

Таким чином, особі, яка подає апеляційну скаргу, необхідно сплатити судовий збір у порядку та розмірі, визначених Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до частини першоїз статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Зі змісту тексту судового рішення вбачається, що ОСОБА_1 ставив вимоги про стягнення на його користь 1 000 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди. Позивач був звільнений від сплати судового збору за подання даного позову до суду, тому при обрахуванні суми судового збору, яка підлягає сплаті за подання апеляційної скарги, слід брати за основу максимальну ставку сплати судового збору за подання фізичною особою позову майнового характеру станом на день подання позовної заяви. З позовом ОСОБА_1 звернувся у 2020 році.

Станом на 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 2102 грн.

Згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру (відшкодування майнової та моральної шкоди), яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду справляється судовий збір в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

З поданої апеляційної скарги вбачається, що особа, яка подала апеляційну скаргу оскаржує рішення в повному обсязі, тому розмір судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду становить 15765 грн (10510 грн х150%) і має бути перерахований або внесений за реквізитами:

Отримувач коштів ГУК у Волин.обл/м.Луцьк /22030101;

код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38009371;

банк отримувача : Казначейство України (ел. адм. подат.);

рахунок отримуваача : UA0003550;

призначення платежу: 101; _____/;реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний податковий орган і має відповідну відмітку у паспорті); судовий збір; на рішення суду від 18.10.2021; справа № 161/8568/20; Волинський апеляційний суд.

Відповідна квитанція (оригінал) або квитанції (оригінали) мають бути подані до апеляційного суду. У разі якщо заявник, згідно з законом, звільнений від сплати судового збору йому необхідно подати до апеляційного суду документи, які підтверджують таке право.

Враховуючи зазначені обставини, апеляційну скаргу необхідно залишити без руху на підставі ст. 357 ЦПК України, надати строк для усунення зазначених недоліків.

Керуючись ст. 136, ч.2 ст. 357 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні клопотання відповідача Державної казначейської служби України про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 жовтня 2021 року.

Апеляційну скаргу відповідача Державної казначейської служби України на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 жовтня 2021 року у даній справі залишити без руху, надавши строк тривалістю десять днів з дня вручення копії ухвали для усунення вказаних недоліків.

У разі невиконання вимоги суду у зазначений строк апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя