Справа № 211/4453/20
Провадження № 2/211/419/21
У Х В А Л А
про відмову у призначенні експертизи
29 листопада 2021 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Середньої Н.Г.,
при секретарі Бехало В.В.,
з участю: позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Білей Ю.О., представника відповідача адвоката Губар А.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дацко Ярослав Олексійович, про розірвання договору довічного утримання та повернення майна,
позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача ОСОБА_2 та просить суд розірвати договір довічного утримання, укладений 14 березня 2020 року між нею та відповідачкою, повернувши у власність їй квартиру, яка є предметом договору, посилаючись на невиконання відповідачем умов вказаного договору.
Ухвалою суду від 25 серпня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в загальному позовному провадженні, призначено по справі підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 17 грудня 2020 року закрито підготовче провадження по справі, призначено до судового розгляду по суті. встановлено загальний порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та загальний порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються.
В судовому засіданні представник відповідача адвокат Губар А.Л. заявив клопотання щодо призначення ОСОБА_1 судово-психіатричної експертизи з огляду на її поведінку в судових засіданнях: відповіді позивача, які не стосуються питань, відсутність логічного мислення, постійне повторення одного й того, різка зміна настрою, істерики і ін., що ставить під сумнів її психічний стан, адекватність та розуміння реальних подій та ситуації.
Представник позивача адвокат Білей Ю.О. проти клопотання заперечував, пояснивши, що можливо позивач і занадто емоційна, однак слід враховувати її вік, те, що вона не має юридичної освіти та не обізнана щодо судового процесу.
Позивач ОСОБА_1 проти клопотання заперечувала.
Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.
Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За пунктом 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. (частини перша-четверта статті 12 ЦПК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до частини першої статті 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Згідно статті 105 ЦПК України, призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити:психічний стан особи.
Частиною першою статті 298 ЦПК України, суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.
З комплексного дослідження норм цивільного законодавства України слід зробити висновок, що судово-психіатрична експертиза призначається за умови, коли існує вимога чи ймовірність про недієздатність сторони при вчиненні такого правочину (оспорюваного договору), який слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи у момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи є лише одним із доказів у такій справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами, будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Встановлення неспроможності особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними такого стану на момент вчинення заповіту відбувається з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, що підтверджують чи спростовують доводи про те, що в момент вчинення правочину особа не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними.
Аналогічне викладено в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», однак стосується саме визнання правочинів недійсними за статтею 225 ЦК України, стосовно доведення факту абсолютної неспроможності особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними (постанова Верховного Суду України №6-1531цс16 від 28 вересня 2016 року, №6-9цс12 від 29 лютого 2012 року).
Так, предметом розгляду даної справи є розірвання договору довічного утримання в зв`язку з невиконанням відповідачкою свої обов`язків за договором.
В клопотанні про призначення позивачу судово-психіатричної експертизи представник відповідача посилається на неадекватні дії позивача в судовому засіданні, що дає йому підстави вважати про наявність розладів в її психічному стані.
Разом з тим, суд не вбачає підстав для проведення експертизи, поведінка позивача в судовому засіданні на думку суду обумовлена її віком, інтереси позивача представляє адвокат, клопотання не пов"язано з підставами та предметом позову, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 103,104,109 ЦПК України, суд
у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Губар А.Л. про призначення судово-психіатричної експертизи ОСОБА_1 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 02.12.2021

Суддя Н.Г.Середня