Справа № 724/1444/20
Провадження № 2/724/5/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2021 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Гураль Л.Л.

секретаря судового засідання: Сенік М.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в містіХотині Чернівецької області справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

І. Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» 29 вересня 2020 року звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 22.11.2016 року відповідач відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі - Генеральна угода) №б/н, отримав кредит у розмірі 6971,04 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом.

Крім того вказує, що при укладенні кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідач ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з «Умовами та правилами», «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується його підписом у заяві.

Вказує, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» належним чином виконав зобов`язання по видачі кредиту, а ОСОБА_1 порушив умови кредитного договору та станом на 17.06.2020 року має заборгованість у сумі 44 113,22 грн., яка складається з наступного: 4794,52 грн. - заборгованість за кредитом; 1917,80 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 5561,62 грн. - заборгованість за пенею; 31 839,28 грн. - штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди.

Тому підтримуючи вищевикладене просить задовольнити позовну заяву в повному обсязі та стягнути з відповідача заборгованість, а також судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 09 грудня 2020 року дану справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України роз`яснено учасникам справи про її розгляд без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, також було надано строк для подання відповідачем відзиву на позов.

Вказану ухвалу та копію позовної заяви з додатками було направлено відповідачу, які він отримав 28.12.2020 року. Станом на 03.02.2021р. відзив на позов до суду не подавав.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 22.11.2016 року відповідач відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі - Генеральна угода) №б/н, отримав кредит у розмірі 6971,02 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з «Умовами та правилами», «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується його підписом у заяві (а.с.8).

Судом встановлено, що відповідачу було надано кредитну картку: дата відкриття - 26.11.201 з терміном дії до 11/19 (а.с.6).

Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , старт карткового рахунку розпочався 22.11.2016, з встановленим кредитним лімітом - 6971,04 грн. В подальшому відбувалася зміна кредитного ліміту на 0,00 грн. (06.04.2020), на 0,00 грн. (07.04.2020) (а.с.7).

Відповідно до розрахунку, ОСОБА_1 порушив умови кредитного договору та станом на 17.06.2020 року має заборгованість у сумі 44 113,22 грн., яка складається з наступного: 4794,52 грн. - заборгованість за кредитом; 1917,80 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 5561,62 грн. - заборгованість за пенею; 31 839,28 грн. - штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди (а.с.4-5).

Пунктом 1.1.3 Генеральної угоди передбачено, що дата остаточного погашення заборгованості за Договором - 30.11.2017, а заборгованість за Договором з дати підписання Генеральної угоди становить 9071,04 грн.

Згідно з п.1.3.3 Генеральної угоди від 22.11.2016 року, у день, що слідує за днем повернення кредиту (2-й день), позичальник сплачує банку штраф у розмірі 32439,28 грн. за договором 1.

Відповідно до п.2.1 Генеральної угоди від 22.11.2016 року, банк надає кредит 6971,04 грн. на термін 12 місяців, з 22.11.2016 року по 30.11.2017 року зі сплатою відсотків у розмірі 1,083% на місяць на суму залишку заборгованості. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 622,63 грн. для погашення заборгованості за кредитом, відсотків та інших витрат. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 30.11.2017 року.

Згідно з п.2.2 Генеральної угоди від 22.11.2016 року, сторони узгодили, що терміном повернення кредиту вважається 32-й день з моменту виникнення порушення, дана заборгованість вважається простроченою, позичальник сплачує штраф у розмірі 32439,28 грн.

Відповідно до п.2.8 Генеральної угоди від 22.11.2016 року, при порушенні позичальником зобов`язань з погашення кредиту, останній сплачує банку пеню за кожен день прострочення.

ІV. Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом частини першої статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

До вказаних правовідносин слід застосовувати правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим Акціонерним товариством комерційним банком ПриватБанк в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом.

При цьому, згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Судом встановлено, що спір між сторонами стосується стягнення заборгованості за договором, а саме заборгованості за кредитом після спливу передбаченого договором строку погашення, за відсотками за користування кредитом, пенею та штрафом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору відповідач ОСОБА_1 допустив заборгованість за кредитом.

Зі змісту розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви вбачається, що заборгованість відповідача за кредитом становить 4794,52 грн., яка виникла з 31.12.2017 (а.с.4).

Відповідачем не спростований даний розмір заборгованості, як і не спростовано факту отримання кредитних коштів, а тому позов щодо стягнення основної суми заборгованості за кредитом в розмірі 4794,52 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі.

Також судом встановлено, що сторони пунктом 2.2 Генеральної угоди від 22.11.2016 року, що позичальник сплачує штраф у розмірі 32439,28 грн., у випадку прострочення заборгованості.

Враховуючи те, що відповідач допустив прострочення погашення заборгованості, оскільки до 30.11.2017 не повернув кредитні кошти, позовні вимоги щодо стягнення штрафу в розмірі 31 839,28 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо нарахованих відсотків в сумі 1917,80 грн., судом враховується наступне.

Зі змісту розрахунку заборгованості вбачається, що відсотки нараховані в тому числі на прострочену заборгованість за період з 22.11.2016 до 07.04.2020.

Так, судом встановлено, що кінцевим терміном погашення кредиту сторони визначили - 30.11.2017 (п.п.1.1.3, 2.1 Генеральної угоди від 22.11.2016).

Повернення кредиту та сплату відсотків відповідач мав здійснювати щомісячними платежами, починаючи з 1 по 25 число кожного місяця надаючи банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 622,63 грн. для погашення заборгованості за кредитом, відсотків та інших витрат (п.2.1. Генеральної угоди від 22.11.2016).Тобто, сторони погодили порядок і строки виконання зобов`язання.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

Тобто, зобов`язання з надання кредиту, його повернення та сплати процентів є основним, а зобов`язання зі сплати штрафу та пені є додатковим до основного.

Відтак, у межах строку кредитування до 30 листопада 2017 року відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами з 1 по 25 число кожного місяця. Починаючи з 30 листопада 2017 року, відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12.

За таких обставин позовні вимоги щодо стягнення з відповідача процентів за користування кредитом підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 480,78 грн., які розраховані за період з 22.11.2016 по 30.11.2017 (а.с.4). В решті частині щодо стягнення процентів в розмірі 1437,02 грн. - відмовити, оскільки вони нараховані після спливу визначеного договором строку кредитування.

Щодо нарахованої пені в сумі 5561,62 грн. судом враховується таке.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина перша статті 549 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. А пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини друга та третя цієї статті).

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Судом встановлено, що пунктом 2.8 Генеральної угоди від 22.11.2016 року сторони погодили, що у разі порушення зобов`язання з погашення кредиту, позичальник сплачує пеню, розмір якої вказаний в Умовах та правилах, за кожен день прострочення.

Разом з цим в матеріалах справи відсутні Умови та правила, які визначають розмір пені та підписані відповідачем.

З наявного в матеріалах розрахунку (а.с.4) заборгованості вбачається, що ставка пені за порушення строків розрахунків становить 0,00.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що сторонами не погоджено розмір пені, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Крім того, судом враховується, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 37114,58 грн., з яких: 4794,52 грн. - заборгованість за кредитом; 480,78 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 31 839,28 грн. - штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди.

В решті частині щодо стягнення процентів в розмірі 1437,02 грн. та пені в сумі 5561,62 грн. - відмовити.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (84,13%).

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 12, 76-81, 141, 259, 263- 265, 268, 274-279 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ІПН - НОМЕР_1 ), АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК",вул. Грушевського, 1Д, м. Київ (рахунок № НОМЕР_2 , МФО № 305299, ) заборгованість станом на 17.06.2020 року відповідно до Генеральної угоди від 22.11.2016 року в сумі 37114,58 грн., з яких: 4794,52 грн. - заборгованість за кредитом; 480,78 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 31 839,28 грн. - штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ІПН - НОМЕР_1 ), АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" вул. Грушевського, 1Д, м. Київ (рахунок № НОМЕР_2 , МФО № 305299, ) судовий збір у сумі 1768,41 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят вісім гривень 41 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду, а у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 03.02.2021р.

Суддя: Л. Л. Гураль