Дата документу 26.01.2021 Справа № 314/2891/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 314/2891/20 Головуючий у 1 інстанції: Свідунович Н.М.
№ 22-ц/807/155/21 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

секретар: Бєлова А.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 17 вересня 2020 року по справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису. В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 посилається на те, що ОСОБА_2 є її рідним батьком, який проживає окремо від неї разом з її матір`ю, однак фактично заважає заявниці спокійно жити в її будинку. З заяви слідує, що ОСОБА_1 потерпала від насилля батька ще в дитинства, зараз ОСОБА_2 постійно з`являється до неї додому погрожує доньці та її чоловіку розправою, виражається нецензурною лайкою, вчиняє сварки, заявниця наполягає, що налякана поведінкою батька.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 17 вересня 2020 року заяву залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву задовольнити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про видачу обмежувального припису, суд першої інстанції виходив з того, що заявницею не надано жодних належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_2 вчиняє щодо неї та її сім`ї домашнє насильство у розумінні Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

Так, суд першої інстанції вважав, що посилання ОСОБА_1 на численні звернення та проведені за їх наслідками перевірки органами поліції лише свідчать про наявність тривалого конфлікту між заявницею та заінтересованою особою.

Разом з тим, судом було встановлено, що між заявницею та її батьком, який проживає окремо, тривалий час існує конфлікт, який супроводжується сварками.

Судова колегія враховує, що факт існування неприязних стосунків та постійних сварок підтверджений поясненнями свідків, які посилалися не лише на словесні суперечки сторін конфлікту, а й на те, що між ними виникала штовханина, суперечки супроводжувалися зверненням до поліції.

Суд першої інстанції не прийняв до уваги довідку № 4663 від 28.07.2020, згідно з якою Вільнянським ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області розглянуто звернення ОСОБА_1 щодо вжиття заходів до її батька ОСОБА_2 , який влаштував сварку та погрожував фізичною розправою, а за результатами розгляду звернення стосовно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, в подальшому матеріали направлено до суду.

Незважаючи на відсутність у матеріалах справи постанови про притягнення кривдника до адміністративної відповідальності, зазначена довідка свідчить про встановлення конфлікту уповноваженими органами поліції.

Є і інші довідки, які свідчать про виклик поліції.

При апеляційному розгляді сторони підтвердили наявність конфлікту та суд впевнився у тому, що невжиття обмежувальних заходів може негативно вплинути як на їх права та інтереси, так і на інтереси дитини заявниці.

Вирішуючи питання про застосування обмежувального припису з метою уникнення ускладнень конфлікту, які можуть призвести до порушення прав заявниці та її дитини, судова колегія враховує, що сварки вникають між сторонами за місцем проживання заявниці, куди її батько періодично приходить для вирішення майнових питань.

За таких обставин заява про видачу обмежувального припису підлягає частковому задоволенню в частині тимчасової заборони ОСОБА_2 наближатися до помешкання заявниці та її дитини.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який вживається в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів і ризиків.

У зв`язку з цим заявниця просила суд видати обмежувальний припис, спрямований на забезпечення безпеки постраждалих осіб, строком на шість місяців, яким визначити певні заходи тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, та покладення на неї обов`язків.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Крім вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спірних правовідносин підлягають застосуванню правила СК України.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Частиною 3 ст. 26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У п. 9 ч. 1 ст. 1 згаданого Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Виходячи зі змісту вказаних норм, та фактичних обставин справи, судова колегія вважає можливим часткове задоволення заяви, виходячи з того, що конфлікт, який виник між сторонами, супроводжується неодноразовими зверненнями до поліції, між сторонами триває сварка щодо правомірності відвідування кривдником місця помешкання заявниці, де мешкає також малолітні дитина, а відтак вжиття для ОСОБА_1 заходів обмеження щодо відвідування помешкання заявниці забезпечить недопущення подальших сварок та знизить ризик настання негативних, в тому числі тяжких наслідків для заявниці та її дитини.

В іншій частині вимог щодо обмеження ОСОБА_1 наближатися до місць навчання роботи та інших місць, у яких може перебувати заявниця а також щодо заборони листування та телефонних переговорів, заява не підлягає задоволенню, позаяк не є можливою у виконанні, не виправдана жодними посиланнями заявниці на доцільність вжиття я таких заходів.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 17 вересня 2020 року у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення.

Заяву ОСОБА_1 , про видачу обмежувального припису задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , (який мешкає за адресою АДРЕСА_1 ), яким заборонити йому та строк 6 місяців наближатися на відстань ближче 100 м. до місця проживання ОСОБА_1 та її доньки ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_2 .

В іншій частині вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено1 лютого 2021 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков