ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року

м.Суми

Справа №592/10882/20

Номер провадження 22-ц/816/215/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання -Назарової О.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 ,

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 листопада 2020 року у складі судді Алфьорова А.М., ухвалене у м. Суми,

в с т а н о в и в :

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивував тим, що 08 жовтня 2019 року між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого спільних дітей не мають. Вказував, що спільне життя між ними не склалося у зв`язку з відсутністю спільних інтересів, різних поглядів на життя, відсутністю взаєморозуміння, поваги один до одного. Посилаючись на те, що спільне господарство не ведуть, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, просив розірвати укладений з відповідачем шлюб.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 листопада 2020 року позов задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 08.10.2019 р. Сумським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 833.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на незаконність рішення суду, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неповноту відображення фактичних обставин в мотивувальній частині рішення, просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким встановити обставини спільного проживання як до укладення шлюбу сторонами, так і в його межах (в період з 01 жовтня 2019 року по 26 вересня 2020 року включно) та визначити за нею її дошлюбне прізвище « ОСОБА_3 » замість теперішнього - « ОСОБА_4 ».

Зазначає, що судом було порушено принцип повноти та всебічності судового розгляду і в подальшому така неповнота розгляду прямо вплине на вирішення інших аспектів та наслідків розірвання цього шлюбу з позивачем. Вважає, що суд в порушення вимог ст.280 ЦПК України не мав законних підстав для розгляду справи без її участі та ухвалення заочного рішення.

Від позивача відзиву на апеляційну скаргу не надійшло. 25 січня 2021 року на електронну адресу суду від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_2 , яка підтримала доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 110 СК України визначене право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу одним із подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що сторони з 08 жовтня 2019 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Сумським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 833. Дітей від шлюбу не мають.

Також встановлено, що між сторонами припинені подружні стосунки, їх сім`я фактично розпалася, внаслідок чого подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам.

За таких обставин, ухвалюючи рішення про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд першої інстанції з`ясував фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та дійшов правильного висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін.

Доводи апеляційної скарги такого висновку суду не спростовують і з їх змісту вбачається, що відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, а рішення суду оскаржує з підстав не встановлення судом обставин спільного проживання до укладення шлюбу та в його межах, що може мати негативні наслідки при вирішенні можливих спорів як між цими ж сторонами, так і з іншими особами, і не відновлення судом її дошлюбного прізвища.

Відповідно до роз`яснень п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» рішення суду у справі про розірвання шлюбу повинно відповідати вимогам ст. 215 ЦПК ( ст.. 265 ЦПК в чинній редакції ). У ньому, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС.

Так, у позовній заяві ОСОБА_1 зазначав, що шлюбні стосунки фактично припинилися з 18 листопада 2019 року. У відзиві на позовну заяву та в апеляційній скарзі ОСОБА_2 не заперечує, що з 18 листопада 2019 року сторони почали проживати окремо, проте вважає, що для цього існували об`єктивні вимушені обставини, на її думку фактично шлюбні стосунки припинилися 26 вересня 2020 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не встановив час фактичного припинення шлюбних стосунків, не може бути підставою для скасування правильного по суті та законного судового рішення, оскільки сторони не надали як в суд першої інстанції, так і в апеляційний суд переконливих доказів, на підставі яких можна було б встановити час фактичного припинення шлюбних відносин.

Щодо встановлення факту спільного проживання до укладення шлюбу, то відповідач ОСОБА_2 не позбавлена можливості самостійно звернутися до суду з такими вимогами.

Не зазначення судом у рішенні про відновлення дошлюбного прізвища ОСОБА_2 після розірвання шлюбу не є підставою для скасування рішення суду, оскільки такі вимоги у позові не заявлялись, а із зустрічними вимогами ОСОБА_2 до суду не зверталась.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Для зміни прізвища відповідачу необхідно буде звернутися до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання 26 жовтня 2020 року та 20 листопада 2020 року не з`явилась, а подала заяви про відкладення розгляду справи у зв`язку з погіршенням епідеміологічної ситуації в м. Суми (а.с. 19, 26).

Відповідно до ч.1 ст. 240 ЦПК України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених ч.2 ст. 223 цього Кодексу.

Аналіз матеріалів справи та положень ч.2 ст. 223 ЦПК України свідчить, що суд мав підстави розглянути справу по суті без участі сторін на підставі наявних доказів, тому колегія суддів відхиляє доводи скарги про те, що судом не враховано її клопотання про відкладення судового засідання.

Положення ст. 280 ЦПК України передбачають умови проведення заочного розгляду справи, але оскаржуване рішення не є заочним, як вважає скаржник, тому доводи скарги про порушення судом вимог ст. 280 ЦПК України є безпідставними.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки рішення суду першої інстанцій залишено без змін, розподіл судових витрат не здійснюється.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 листопада 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О.Ю. Кононенко

Судді : О.І. Собина

С.С. Ткачук