Справа № 459/1278/20 Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-з/811/142/21 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
23 листопада 2021 року м.Львів
Справа № 459/1278/20
Провадження № 22-з/811/142/21
Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Приколоти Т.І.,
суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.
секретар Іванова О.О.
розглянув заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за його апеляційною скаргою на рішення Червоноградського міського суду Львівської області, ухвалене у м. Червонограді 17 грудня 2020 року у складі судді Грабовського В.В., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , з участю третьої особи: КП «Червонограджитлокомунсервіс», про відшкодування майнової та моральної шкоди, -
7 травня 2020 року позивач звернувся з цим позовом.
Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 17 грудня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 30 894 грн. майнової шкоди та 5 000 грн. моральної шкоди. В решті позову відмовлено. Проведено розподіл судових витрат.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

Постановою Львівського апеляційного суду від 1 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Скасовано рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 17 грудня 2020 року та прийнято нове рішення. Позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 30 894 грн. майнової шкоди. В решті позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 732, 14 грн. сплаченого судового збору та 870, 77 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Стягнуто з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 732, 14 грн. сплаченого судового збору та 870, 77 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

ОСОБА_1 подав заяву про ухвалення додаткового рішення. Просить стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на його ( ОСОБА_1 ) користь судовий збір у розмірі 2 522, 50 грн. та 16 000 грн. витрат на правничу допомогу.

Відповідно до положень ч.4 ст.270 ЦПК України немає необхідності у виклику учасників справи, розгляд заяви проводиться судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що заява підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких підстав.

Ухвалення додаткового рішення передбачено у визначених законом випадках.

Ухвалення додаткового рішення можливе зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За своїм змістом додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Питання про розподіл судових витрат вирішується судом одночасно з ухваленням рішення суду. У мотивувальній частині рішення суд повинен визначити склад цих витрат та як вони розподіляються між сторонами. У резолютивній частині рішення зазначається хто і на чию користь сплачує ці витрати.

Встановлено, що при поданні апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачено судовий збір в розмірі 2 552, 50 грн.

Згідно п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу складається з гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката; визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до п. 48 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у ЦПК України.

Витрати на правничу допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У відповідності до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно із ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 ЦК України.

Відповідно до ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ст. 632 цього Кодексу ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Встановлено, що 14 липня 2020 року ОСОБА_1 уклав договір про надання правової допомоги з адвокатом Серебряковим Е.С.

До заяви про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в апеляційному порядку, додано копію договору про надання правової допомоги б/н від 14 липня 2020 року, додаток №1 від 14 липня 2020 року до договору про надання правової допомоги від 3 липня 2021 року, квитанцію №1 від 3 липня 2021 року щодо оплати за надання правової допомоги.

Заявник посилається на те, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16 000 грн. включають в себе: консультацію та роз`яснення з правових питань, складання відзиву на позовну заяву, ознайомлення з матеріалами справи, складання заперечень та відповідь на відзив, представництво інтересів в судових засіданнях в суді першої інстанції (5 судових засідань), складання апеляційної скарги та оформлення її з додатками та направлення поштою до суду, представництво інтересів в суді апеляційної інстанції.

Згідно додатку №1 до договору про надання правової допомоги від 14 липня 2020 року та квитанції вбачається, що ОСОБА_1 сплатив своєму представнику ОСОБА_5 16 600 грн.

Заявник просив стягнути з відповідачів на його користь 16 600 грн. витрат на правничу допомогу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року (справа № 904/4507/18) вказує на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

При вирішенні питання розподілу судових витрат суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

З урахуванням встановленого, колегія суддів вважає, що заяву про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на правничу допомогу необхідно задовольнити частково.

При визначенні розміру витрат на правничу допомогу, колегія суддів виходить з ціни позову, складності справи, враховує необхідність та обґрунтованість таких витрат. Колегія суддів прийшла до висновку, що витрати на правничу допомогу в розмірі 16 600 грн. є завищеними. Достатнім розміром витрат, які підлягають стягненню, буде по 2 000 грн. з кожного відповідача.

Зурахуванням наведеного та вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачів в користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати: судовий збір - 2 522, 50 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 4 000 грн.

Керуючись ст. ст. 141, 258, 259, 270, 273, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серія НОМЕР_2 , РНОКПП невідомо) 1261,25 грн. (одну тисячу двісті шістдесят одну грн.25 коп.) судового збору та 2 000 (дві тисячі) грн. витрат на правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомо) в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серія НОМЕР_2 , РНОКПП невідомо) 1261,25 грн. (одну тисячу двісті шістдесят одну грн.25 коп.) судового збору та 2 000 (дві тисячі) грн. витрат на правничу допомогу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 23 листопада 2021 року.

Головуючий

Судді