Справа № 310/1112/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 листопада 2021 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Білоусової О.М.,

за участі секретаря судового засідання Олійник Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади м. Бердянсьу в особі Бердянської міської ради, третя особа - ОСОБА_2 , про визначення частки померлої у праві спільної сумісної власності на будинок та визнання права власності на Ѕ частину спадкового майна в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулая до суду з позовом до Територіальної громади м. Бердянсьу в особі Бердянської міської ради про визначення частки померлої у праві спільної сумісної власності на будинок та визнання права власності на Ѕ частину спадкового майна в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона та її мама ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власниками житлового будинку по АДРЕСА_1 . Цей будинок належить їм на праві спільної сумісної власності про що свідчить договір міни від 16.03.1994 року, засвідчений Бердянською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером №1-570, та реєстраційне посвідчення Бердянського бюро технічної інвентарізації від 06.04.1994 року. Зазначає, що між ними спору щодо цього майна ніколи не виникало.

Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 мати позивача померла про що свідчить свідоцтво про її смерть серія НОМЕР_1 видане 02.09.2019 року. Заповіту не залишила.

Зазначає, що у визначений законом строк, як єдиний спадкоємець після смерті матері, позивач звернулася до Бердянської державної нотаріальної контори з документами для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом, однак згідно постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 19.12.2020 року їй відмовлено в оформленні свідоцтва про право на спадщину, так як не визначені частки в майні.

Просить визначити, що частка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , у праві спільної сумісної власності на жилий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 становить Ѕ частину будинку та визнати за позивачем в порядку спадкування за законом, право власності на 1/2 частину вищевказаного будинку, яка належала ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

26.03.2021 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якій представник відповідача просив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити, посилаючись на те, що вимоги позивача є необґрунтованими. Не надано доказів що позивач є належним спадкоємцем після померлої ОСОБА_3 , а інші спадкоємці відсутні. Також не обґрунтовано в чому полягає порушення прав позивача з боку Бердянської міської ради Запорізької області.

16.04.2021 року до суду надійшли заперечення на відзив, в якій позивач посилається на обставини, аналогічні тим, що викладені у позові.

Позивач та її представник - адвокат Жук А.М. в судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за відсутності позивача та відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі представника відповідача за наявними матеріалами справи, з урахуванням поданого відзиву на позовну заяву.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4 ) є донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчать копії свідоцтва про народження та копія свідоцтва про шлюб позивача (а.с. 6, 7).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 видане 02.09.2019 року. (а.с. 8).

Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді частини житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно копії договору міни від 16.03.1994 року, засвідчений Бердянською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером №1-570 та реєстраційного посвідчення Бердянського бюро технічної інвентарізації від 06.04.1994 року будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на праві спільної сумісної власності.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у визначений законом строк, як єдиний спадкоємець після смерті матері, звернулася до Бердянської державної нотаріальної контори з документами для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно Постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 19.12.2020 року позивачу відмовлено в оформленні свідоцтва про право на спадщину так як не визначені ідеальні частки кожному з співвласників будинку розташованому за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14).

Згідно ч.ч.1,2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної сумісної власності. Майно може належати особам на праві спільної часткової або спільної сумісної власності.

За правилами ч.1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Правовідносини між сторонами регулюються ст.ст. 370, 372 ЦК України, згідно норм яких у разі виділу частки в натурі із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. В разі поділу вказаного майна між співвласниками вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

При цьому необхідно визначити якою є доля спадкодавця у праві спільної сумісної власності.

Відповідно до положень ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язані звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Частина 5 ст.1268 ЦК України встановлює, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини.

Зі змісту ст. 321 ЦК України вбачається, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена законом.

На підставі ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Враховуючи вищевикладене, а також ту обставину, що ніяких інших домовленостей про розмір часток між співвласниками ОСОБА_5 та ОСОБА_3 не було, протилежного судом не встановлено, а не визначення часток не дає можливості в повній мірі розпоряджатися своїм правом власності на вказане майно, суд приходить до висновку, що частки співвласників житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , є рівними, тобто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить по Ѕ частки будинку.

Позивач ОСОБА_6 як спадкоємець за законом майна ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , не має можливості отримати правовстановлюючі документи на спадкове майно, чим порушуються її права згідно ст. 1297 ЦК України щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за законом та законного набуття права власності на нерухоме майно і його наступної державної реєстрації.

Виходячи з встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 у визначеному законом порядку прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а відтак - має право на спадкове майно.

Оскільки позивач виконав всі необхідні умови для прийняття спадщини, суд вважає за необхідне визнати за нею право власності на спадкове майно.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про власність», ст. 1220, 1221, 1222, 1226,1261, 1268, 1296 ЦК України, ст.ст. 10,76,141, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визначити, що частка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , у праві спільної сумісної власності на жилий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 становить 1/2 частину будинку.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в порядку спадкування за законом, право власності на 1/2 частину будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала її матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення судового рішення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області О. М. Білоусова