КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №760/9822/20 Головуючий у 1-й інст. - Українець В.В.
Апеляційне провадження 22-ц/824/2930/2021 Доповідач - Рубан С.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Заришняк Г.М., Мараєва Н.Є.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2020 року, ухвалене у складі судді Українця В.В. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс інновація» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» звернулось з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути заборгованість за Договором №-7 від 13.10.2019 року у розмірі 39970 грн., яка складається з: 7000 грн. - заборгованість за кредитом, 32970 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також судові витрати.

Посилається на те, що 13 жовтня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та ОСОБА_1 був укладений договір № -7, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 7000 грн. строком на 30 днів шляхом переказу на його платіжну картку, емітовану АТ «Ощадбанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,7 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту.

Кредитний договір укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.com.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким вона ознайомилась перед підписанням кредитного договору та отриманням кредиту.

Відповідач зареєструвався на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.com.ua, для чого пройшов ідентифікацію та верифікацію особи (заповнив анкету-заяву з зазначенням прізвища, ім`я та по-батькові, даних паспорту, РНОКПП, місця проживання, місця реєстрації, зазначив реквізити картки для отримання кредиту), підтвердив номер мобільного телефону, ознайомився з умовами надання кредиту, умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, здійснив акцептування кредитного договору шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Одноразовий ідентифікатор 478395 направлявся відповідачу шляхом надсилання повідомлення на його мобільний номер, який вказувався ним при реєстрації.

Кредитний договір був підписаний відповідачем 13 жовтня 2019 року об 11:09:37 годин шляхом введення одноразового ідентифікатора НОМЕР_1 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.com.ua.

ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» було перераховано на картковий рахунок відповідача позику в розмірі 7000 грн., що підтверджується чеком від 13 жовтня 2019 року.

Незважаючи на взяті на себе зобов`язання, відповідач борг не повертає.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2020 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» 7000 грн. боргу, 32 970 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом та 2102 грн. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Посилається на те, що суд в якості доказу існування боргу прийняв текст договору від 13.10.2019 року, укладеного з ТОВ «ФК «Фінанс Інновація», на якому відсутні підписи сторін, тому вкзаний документ не може вважатись договором в розумінні законодавства України. Позивач не надав суду доказів перевірки ідентифікації електронного підпису іншим чином, аніж твердження самого позивача, однак суд протиправно визнав ці докази належними. Відповідач ніколи не мав власного електронного цифрового підпису, а отже не використовував його під час підписання представленого до суду кредитного договору від 13.10.2019 року. Жодних доказів використання електронного цифрового підпису при підписанні кредитного договору зі строни позивача суду не представлено, тому цей договір, на думку відповідача є неукладеним. Крім того, відповідачем не підписано Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, на які посилається позивач. Судом не враховано, що відповідно до виписки від 29.10.2019 року з карткового рахунку в АТ «Ощадбанку», який належить відповідачу, 11 жовтня 2019 року з боку останнього сплачено на користь кредитного сервісу «MONETKA», який належить позивачу суму в розмірі 9672 грн., що значно перевищує суму позики - 7000 грн. надану ОСОБА_1 . Кредитний договір за своїм змістом порушує принципи добросовісності, справедливості та розумності, оскільки платіжні зобов`язання позичальника за кредитним договором щодо сплати відсотків за користування кредитом є непомірно високими та річна ставка складає 620,5%, що більш ніж у шість разів перевищує суму наданого позичальнику кредиту.

Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив проти задоволення апеляційної скарги. Посилається на те, що кредитний договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернетhttps://monetka.com.ua. та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» перераховано на картковий рахунок відповідача позику в розмірі 7000 грн. Твердження скаржника про сплату ним в рахунок погашення заборгованості суми у розмірі 9 672 грн не відповідає дійсності та спростовується розрахунком заборгованості станом на 21.01.2021 року, де відображається інформація про те, що ОСОБА_1 не було сплачено жодного платежу. Крім цього, договір №-7 датований 13.10.2019 року, а скаржник стверджує, що платіж був здійснений 11.10.2019 року. Крім того, у відзиві на апеляційну скаргу позивач просить стягнути з ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у сумі 5000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що 13 жовтня 2019 року кредитний договір між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та ОСОБА_1 укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.com.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» було перераховано на картковий рахунок відповідача позику в розмірі 7000 грн, що підтверджується чеком від 13 жовтня 2019 року.

У зв`язку із значним порушенням зобов`язань за кредитним договором, відповідно до наданого позивачем розрахунку, який відповідачем не спростовано, станом на 24.04.2020 року ОСОБА_1 має заборгованість 39 970 грн., що складається з: 7000 грн. - заборгованість за кредитом, 32 970 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Доказів належного виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором перед позивачем відповідач суду не надав.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено та апеляційним судом перевірено, що 13 жовтня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та ОСОБА_1 був укладений договір № -7, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 7000 грн. строком на 30 днів шляхом переказу на його платіжну картку, емітовану АТ «Ощадбанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,7 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту (а.с. 17-19).

Кредитний договір укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.com.ua та підписаннямкредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Судом встановлено, що на підтвердження укладення договору № -7 від 13 жовтня 2019 року ТОВ «ФК «Фінансова інновація» надано послідовність укладення цього договору, з якої вбачається, що 13 жовтня 2019 року об 11:05:22 годин ОСОБА_1 зареєструвався на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.com.ua, для чого пройшов ідентифікацію та верифікацію особи (заповнив анкету-заяву із зазначення прізвища, ім`я та по-батькові, даних паспорту, РНОКПП, місця проживання, місця реєстрації, зазначив реквізити картки для отримання кредиту), підтвердив номер мобільного телефону, ознайомився з умовами надання кредиту, умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, здійснив акцептування кредитного договору шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Одноразовий ідентифікатор НОМЕР_1 направлявся відповідачу шляхом надсилання повідомлення на його мобільний номер НОМЕР_2 , який вказувався ним при реєстрації.

Кредитний договір був підписаний відповідачем 13 жовтня 2019 року об 11:09:37 годин шляхом введення одноразового ідентифікатора НОМЕР_1 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.com.ua (а.с. 22-23).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» було перераховано на картковий рахунок відповідача позику в розмірі 7000 грн, що підтверджується чеком від 13 жовтня 2019 року (а.с. 21).

Відповідно до п. 3.3. договору у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених пунктом 1.3. договору (з урахуванням пролонгації строку дії договору), позичальник сплачує товариству плату за користування кредитом за підвищеною ставкою - 3,5 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день користування кредитом понад строк, зазначений у п. 1.3. цього договору.

У зв`язку із значним порушенням зобов`язань за кредитним договором, відповідно до наданого позивачем розрахунку, який відповідачем не спростовано, станом на 24.04.2020 року ОСОБА_1 має заборгованість 39 970 грн., що складається з: 7000 грн. - заборгованість за кредитом, 32 970 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Оскільки відповідач доказів належного виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором перед позивачем не надав, суд дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи скаржника про те, що він ніколи не мав власного електронного цифрового підпису, не використовував його під час підписання кредитного договору № -7 від 13 жовтня 2019 року, крім того, ні кредитний договір, ні Правила надання грошових коштів у позику не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати в цілому як укладений шляхом акцептування пропозиції (оферти) кредитний договір в електронному вигляді, апеляційний суд не приймає до уваги.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Згідно ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис».

Згідно ст.1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.

Згідно ст. 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.

Згідно ст. 6 Закону України «Про електронний цифровий підпис» сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

Таким чином, Законом передбачено можливість підписання електронного договору одноразовим ідентифікатором. Законом не визначено обов`язковість підписання електронного правочину електронним цифровим підписом.

Крім того, на момент укладення між сторонами договору № -7 від 13 жовтня 2019 року Закон України «Про електронний цифровий підпис» втратив свою чинність.

Встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір позики у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 відповідно до виписки від 29 жовтня 2019 року з його карткового рахунку № НОМЕР_3 в АТ «Ощадбанк» 11 жовтня 2019 року сплатив на користь кредитного сервісу «Monetka», який належить позивачу, кошти в розмірі 9672 грн., що значно перевищує суму позики, надану ОСОБА_1 , тобто відповідачем повернуто позику позивачу навіть в більшому розмірі, ніж позичено, апеляційний суд не приймає до уваги.

Кредитний договір № -7 укладений між сторонами 13 жовтня 2019 року. Згідно виписки по картковому рахунку кошти сплачено 11 жовтня 2019 року, тобто за два дні до укладення договору № -7, таким чином не можуть бути погашенням боргу за цим договором..

Крім того, згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, ОСОБА_1 не сплачено жодного платежу на погашення заборгованості за кредитним договором № -7від 13 жовтня 2019 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що платіжні зобов`язання позичальника за кредитним договором щодо сплати відсотків за користування кредитом є непомірно високими, апеляційний суд не приймає до уваги.

За умовами укладеного договору ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 7000 грн. строком на 30 днів шляхом переказу на його платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,7 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожний день прострочення терміну повернення кредиту.

Згідно п.1.3 Договору строк надання кредиту та строк дії договору становить 30 днів, але в будь - якому випадку строк користування грошовими коштами, наданими у кредит не може становити менше 3 (трьох) календарних днів. Строк надання кредиту може бути продовжений в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 3.3. договору у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених пунктом 1.3. договору (з урахуванням пролонгації строку дії договору), позичальник сплачує товариству плату за користування кредитом за підвищеною ставкою - 3,5 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день користування кредитом понад строк, зазначений у п. 1.3. цього договору.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, позивачем у п.3.3. договору правомірно встановлено розмір процентної ставки відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, як відповідальність ОСОБА_1 за порушення ним грошового зобов`язання.

Доводи апеляційної скарги про те, що кредитний договір призводить до дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін та підлягає, в разі підписання його сторонами, визнанню недійсним з підстав порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів», апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки з позовними вимогами щодо визнання вказаного договору недійсним ОСОБА_1 до суду не звертався.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «ФК «Фінанс інновація» просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінанс інновація» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. До відзиву надав копію договору про надання юридичних послуг №01/06/2020-ФІ від 01.06.2020 року, акт приймання - передачі наданих послуг №39 до договору про надання юридичних послуг від 05 січня 2021 року та копію платіжного доручення №170 року на суму 180 385, 00 грн.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.1,2,3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказівтощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до п.1.1 договору про надання юридичних послуг від 01 червня 2020 року, укладеного між ТОВ «Фінанова компанія «Фінанс інновація» та ФОП ОСОБА_3 в рамках цього договору виконавець зобов`язується надати замовнику наступні юридичні послуги:

- роз`яснення чинного законодавства,

- складання проектів процесуальних документів, складання листів, претензій, заперечень, позовних заяв, пояснень,

- надання письмових та усних консультацій,

- представництво інтересів замовника у органах державної влади та місцевого самоврядування.

Згідно п.3.2 договору вартість послуг виконавця встановлюється з розрахунку, що ціна однієї години затраченого виконавцем часу на надання послуг становить 1000 грн.

Відповідно до п.3.3 договору загальна вартість договору становитиме суму вартості послуг, вказану в усіх Актах наданих послуг.

Згідно Акту приймання - передачі наданих послуг №39 від 05 січня 2021 року до договору про надання юридичних послуг загальна варість юридичних послуг складає 5000 грн. (а.с.127)

Як вбачається з платіжного доручення №170 від 05 січня 2021 року на суму 180 385,00 грн., призначення платежу - оплата за юридичні послуги згідно акту 36,37 від 04.01.2021, акту 38,39 від 05.01.2021 по договору №01/06/2020-ФІ від 01.06.2020 року (а.с.128).

Колегія суддів звертає увагу, що інших актів приймання - передачі наданих послуг за договором №01/06/2020-ФІ від 01.06.2020 року про надання юридичних послуг представником позивача до суду не надано.

За відсутності усіх актів приймання - передачі наданих послуг за договором неможливо встановлити та перевірити достовірність сплати ТОВ «Фінанова компанія «Фінанс інновація» на користь ФОП ОСОБА_3 витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. відповідно до Акту приймання - передачі наданих послуг №39 від 05 січня 2021 року саме за надання послуг у цій справі.

Оскільки витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. не підтверджені доказами відповідно до приписів статті 137 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання представника позивача та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінанова компанія «Фінанс інновація» витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5000 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 03 лютого 2021 року.

Головуючий Рубан С.М.

Судді Заришняк Г.М.

Мараєва Н.Є.