справа № 2-595/11 провадження №2/489/230/21
РІШЕННЯ

Іменем України

02 лютого 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомленням учасників справи (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовом Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра», на теперішній час - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» (далі - Банк) до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості

встановив:

У вересні 2010 року Банк звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість по кредитному договору в загальній сумі 39965,22 дол.США, що в еквіваленті по курсу Національного банку України станом на 01.09.2010 складає 315169,72 грн., та понесені судові витрати.

Як на підставу позовних вимог позивач вказав, що 27.12.2007 між Банком та позичальником ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 08/12/2007/840-К3952 строком до 22.12.2014 на суму 28386,14 дол.США для отримання кредиту на придбання автомобіля. В забезпечення повернення кредитних коштів позичальник в заставу Банку передав автомобіль марки Skoda, 2007 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований УДАІ УМВС України в Миколаївській області 27.12.2007, який належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 . Також повернення кредиту забезпечено, у відповідності до укладених договорів, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які виступили поручителями за виконання позичальником зобов`язань за вказаним кредитним договором.

Так як позичальником зобов`язання за кредитним договором не виконуються, станом на 01.09.2010 утворилася заборгованість, яка складається з 27379,86 дол.США основного боргу, 7779,82 дол.США по процентам за кредитування кредитом, 2938,61 дол.США штрафу та 1866,93 дол.США пені, всього на загальну суму 39965,22 дол.США.

Посилаючись на наведені обставинами Банк просить стягнути вказану заборгованість з відповідачів в солідарному порядку.

Заочним рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 21.01.2011 позовні вимоги Банку задоволено повністю.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 24.03.2020 заочне рішення скасовано та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою суду від 31.08.2020 здійснено перехід в загальне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 26.11.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

У судове засідання, призначене на 27.01.2021, сторони не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином, що не перешкоджає її розгляду на підставі наявних у справі доказів

Крім того, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 скористалися правом на дання відзиву на позовну заяву. У своїх відзивах просили відмовити в задоволенні позовних вимог до них, так як із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж позичальником внесено 01.10.2008, а з вимогою до поручителів про дострокове повернення суми кредиту та інших сплати інших платежів по договору, позивач звернувся в 2010 році, тобто після припинення договору поруки відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_1 правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Із матеріалів справи судом встановлено, що 27.12.2007 між Банком, з однієї сторони, та позичальником ОСОБА_1 і поручителем ОСОБА_2 , з другої сторони, укладено Договір «Автопакет» № 08/12/2007/840-К3952 відповідно до умов якого Банк надав позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 29386,14 дол. США, з цільовим призначенням придбання автотранспорту (пункти 1.1, 1.1.1 договору).

Кредитні кошти надано на строк до 22.12.2014 із сплатою 14,0 відсотків річних (пункти 1.1.3.1, 1.1.4 договору).

Відповідно до умов пунктів 2.2.1, 2.2.3 договору, позичальник повертає кредит та сплачує Банку, передбачені пунктом 1.1.3.1 цього договору, відсотки щомісячно шляхом сплати мінімально необхідного платежу, розмір якого складає 559,26 дол.США, до 18 числа кожного місяця.

Пунктом 4.2.5 договору передбачено, що право Банку вимагати від позичальника дострокового виконання зобов`язань щодо повернення кредиту/кредитної лінії, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник несвоєчасно чи не в повному обсязі сплатив черговий платіж.

Відповідальність у вигляді пені та штрафу за порушення грошових зобов`язань, передбачена пунктами 5.1 - 5.4 кредитного договору.

Згідно пункту 3.1 вказаного договору в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором позичальник передав в заставу Банку автомобіль, вартість якого за домовленістю сторін складає 148400,00 грн., що еквівалентно 29386,13 дол.США.

Крім того, за пунктом 3.2 кредитного договору поручитель - ОСОБА_2 зобов`язалася нести солідарну відповідальність перед Банком за неналежне виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, що витікають з цього договору.

Пунктами 3.2.5, 3.2.6, 3.28 кредитного договору встановлено, що Банк набуває право вимоги від поручителя виконання зобов`язання, що витікає із цього договору, при умові, якщо в установлений договором строк виконання позичальником зобов`язання в цілому чи в будь-якій його частині, не будуть виконані, а також при умові обов`язкового направлення поручителю повідомлення з вимогою виконати зобов`язання позичальника в цілому (або в тій чи іншій частині). Поручитель зобов`язаний виконати взяті на себе зобов`язання до цьому договору не пізніше 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання повідомлення Банку. Повідомлення, що направляється Банком поручителю, повинно бути здійснено у письмовій формі і буде вважатися поданим належним чином, якщо воно надіслано рекомендованим чи цінним листом (за адресою, що вказана у договору) чи надано особисто поручителю.

За умовами пунктами 8.5 договір набуває чинності з моменту підписання сторонами і діє до повного виконання зобов`язань.

Із матеріалів справи встановлено, що зобов`язання позичальника по кредитному договору також забезпеченні окремим договором поруки № 08/12/2007/840-к, укладеним 30.12.2007 між Банком та поручителем ОСОБА_3 .

Умови цього договору є ідентичними умовам, викладеним у кредитному договорі відносно поручителя ОСОБА_2 .

Пунктом 5.3 договору поруки сторони встановили, що дія цього договору закінчується належим виконанням позичальником взятих на себе зобов`язань по кредитному договору чи виконанням поручителем своїх зобов`язань, згідно з умовами цього договору.

Факт видачі позичальнику грошових коштів в якості кредиту підтверджується заявою на видачу готівки від 27.12.2007.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, через неналежне виконання позичальником ОСОБА_1 грошових зобов`язань станом на 01.09.2010 утворилася заборгованість у загальній сумі 39965,22 дол.США (в гривневому еквіваленті 315169,72), яка складається із 27379,86 дол. США заборгованості по кредиту, 7779,82 дол. США процентам, 0,00 дол. США комісії, 1866,93 дол. США пені та 2938,61 дол.США штрафу.

09.09.2010 Банк направив позичальнику та поручителям вимогу-попередженням про повернення кредиту від 08.09.2010 № 4639, в якій вимагав достроково повернути всю суму кредиту та сплати проценти і інші передбачені кредитним договором платежі.

Направлення вимоги-попередження здійснено рекомендованим листом, що підтверджується списком № 568 згрупованих поштових відправлень.

Із розрахунку позивача вбачається, що останнє зарахування Банком отриманих від позичальника грошових коштів на погашення кредиту здійснено 21.08.2008 в сумі 564,00 дол.США, а на погашення процентів 01.10.2008 в сумі 21,14 дол.США.

Згідно розрахунку заборгованості нарахування процентів за користування кредитом та пені позивач здійснив по 31.08.2010, тобто до дати направлення вимоги-попередження про дострокове повернення кредиту.

За правилами статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Таким чином, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів. Після пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту, права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Враховуючи наведені норми закону та порушення позичальником грошових зобов`язань вимоги Банку про стягнення заборгованості по кредиту та процентам, яка утворилася станом на 31.08.2010, в частині відповідальності позичальника є правомірною.

Щодо позовних вимог про стягнення пені та штрафу, суд з ними погоджується не в повній мірі з огляду на наступне.

Відповідно до положень статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі статтею 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Отже, так як штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення (порушення строків виконання грошових зобов`язань), свідчить про неправомірність такого застосування положенням статті 61 Конституції України.

Таким чином, за порушення строків виконання грошових зобов`язань з позичальника може бути стягнутий тільки один вид неустойки.

Такий правовий висновок зроблено Верховним Судом України у постанові від 21.10.2015 по справі № 6-2003цс15та постановах Верховного Суду від 03.10.2018 по справі № 366/1358/16-ц, 14.01.2020 по справі № 765/2104/13-ц та 26.02.2020 по справі № 442/4445/15-ц.

Із позовної заяви та умов кредитного договору (пункти 5.1, 5.2) слідує, що нарахування пені та штрафу здійснено позивачем за порушення позичальником грошових зобов`язань по кредитному договору, тобто за одне і теж порушення зобов`язань.

За такого, суд вважає за необхідне стягнути лише пеню, розмір якої складає 1866,93 дол.США.

Таким чином, загальний розмір стягнення, який стосується відповідальності відповідача ОСОБА_1 , складає 37026,61 дол.США (27379,86 + 7779,82 + 1866,93).

Щодо позовних вимог до поручителів

Як встановлено судом та вказують поручителі у відзивах на позовну заяву, з посиланням на розрахунок позивача, останнє погашення заборгованості позичальником здійснено 01.10.2008. Кінцевим терміном повернення кредиту згідно кредитного договору є 22.12.2014. Вимогу про дострокове погашення заборгованості по кредитному договору Банк направив на адресу відповідачів 09.09.2010, а до суду з позовом про солідарне стягнення заборгованості звернувся 16.09.2010.

За змістом статті 526 ЦК України виходить, що цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №1519/2-3165/11 (провадження № 14-219цс19) зроблено висновок, що «умови договорів поруки про їхню дію до повного припинення всіх зобов`язань за основним договором або до припинення всіх зобов`язань поручителя за договором поруки, тобто до настання першої з цих подій, не встановлюють строк припинення поруки у розумінні статті 251 ЦК України. Тому має застосовуватися припис частини четвертої статті 559 цього кодексу у редакції, чинній час виникнення спірних правовідносин, про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явив вимоги до поручителя… Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Отже, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, строк пред`явлення кредитором вимог до поручителів про повернення заборгованості за платежами, які позичальниця була зобов`язана згідно з умовами кредитного договору вносити періодично, має обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Тому за змістом частини четвертої статті 559 ЦК України у зазначеній редакції порука за кожним із зобов`язань, визначених періодичними платежами, припиняється після шести місяців з моменту спливу строку погашення кожного чергового платежу. Пред`явлення кредитором вимоги до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку виконання частини основного зобов`язання, визначеної періодичним платежем, є підставою для відмови у задоволенні такої вимоги через припинення поруки за відповідною частиною основного зобов`язання».

З огляду на викладені приписи, порука є строковим зобов`язанням і незалежно від того, встановлений її строк договором чи законом, сплив цього строку припиняє суб`єктивне право кредитора.

Разом з тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов`язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов`язань.

Вказане відповідає позиції Верховного Суду, наведеній у постанові від 21.12.2020 у справі № 208/5133/16-ц, провадження № 61-599св20.

Умовами пункту 1.1.4 кредитного договору передбачений термін повернення кредиту до 22.12.2014, а пунктами 2.2.1, 2.2.3 обов`язок з погашення кредиту щомісячно до 18-го числа поточного місяця в розмірі мінімального платежу, який складає 559,26 доларів США.

Отже, за умовами кредитного договору, чергові платежі позичальник повинен здійснювати кожного місяця, а за договором поруки поручитель відповідає у такому ж розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як установлено кредитним договором.

З позовними вимогами Банк звернувся до суду 16.09.2010, тому враховуючи положення статті 559 ЦК України заборгованість за кредитом підлягає стягненню з поручителя за період починаючи з 16.03.2010. Порука в частині заборгованості, нарахованої до 16.03.2010 вважається припиненою.

Розрахунком заборгованості підтверджується, що останній платіж позичальник здійснив 01.10.2008.

Так як кредитним договором не передбачено графіку погашення платежів, а також відсутній розрахунок сторін, який викзначав розмір місячного платежу по кредита та процентам, суд виходить з власного розрахунку.

З кредитного договору вбачається, що кредит був наданий на 7 років, що складає 84 календарних місяці. Таким чином мінімальний місячний платіж по кредиту становить 349,83 дол. США (29386,14 (розмір кредиту) / 84).

Отже розмір заборгованості по тілу кредиту, який підлягає стягненню з поручителів, становитиме 19940,31 дол. США (349,83 х 57 (кількість місяців за період з 16.03.2010 по 22.12.2014).

Проценти за користування кредитом за період з 16.03.2010 по 31.08.2010 (кінцева дата згідно розрахунку позивача) складають 1339,98 дол.США (19940,31 дол. США х 14,4 % /360 дн. х 168 дн.).

Пеня за період з 16.03.2010 по 31.08.2010, з урахуванням розрахунку позивача, складає 993,35 дол.США.

Таким чином, оскільки у визначеному періоді порука відповідно до договору та норм законодавства є чинною, тоді як в іншій частині заборгованості порука припинена, заборгованість за кредитним договором в частині суми кредиту 19940,31 дол. США, процентів 1339,98 дол.США та пені 993,35 дол.США підлягає солідарному стягненню на користь Банку з позичальника та кожного з поручителів окремо, так як вони не несуть між собою солідарної відповідальності.

Разом з цим, інша частина заборгованості підлягає стягненню лише з основного боржника ОСОБА_1 , а саме заборгованість у розмірі 7439,55 дол.США по кредиту, 6439,84 дол. США по процентам та 873,58 дол. США пені., всього 14752,97 дол. США.

Враховуючи, що згідно умов договорів поручителі не несуть між собою солідарну відповідальність та те, що в частині платежів по кредитному договору, які підлягали погашенню в термін до 16.03.2010, порука вважається припиненою, з позичальника на користь Банку підлягає стягненню заборгованість в сумі 14752,97 дол.США та окремо по кожному з поручителів та позичальника солідарно заборгованість в сумі 22273,64 дол. США.

Враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, наведені у постанові від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18), стягнення заборгованості слід здійснити в валюті кредитування - доларах США, без зазначення еквіваленту в гривнях.

У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, відповідно до частини першої статі 140 ЦПК України пропорційно задоволеним вимогам з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір з кожного з відповідачів 1574,88 грн. (по 524,96 грн. з кожного) та 111,16 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення процесу (по 37,05 грн. з кожного).

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Надра» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» заборгованість за договором «Автопакет» № 08/12/2007/840-К3952, яка складається із 19940,31 дол.США заборгованості по кредиту, 1339,98 дол.США - процентам та 993,35 дол.США пені, всього 22273,64 дол.США.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» заборгованість за договором «Автопакет» № 08/12/2007/840-К3952 в сумі 19940,31 дол.США заборгованості по кредиту, 1339,98 дол.США - процентам та 993,35 дол.США пені, всього 22273,64 дол.США.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» заборгованість за договором «Автопакет» № 08/12/2007/840-К3952, яка складається із 7439,55 дол.США заборгованості по кредиту, 6439,84 дол.США процентів та 873,58 дол.США пені, всього 14752,97 дол. США.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» судовий збір в сумі 1574,88 грн. (по 524,96 грн. з кожного) та витрати на інформаційно-технічне забезпечення процесу відповідно у сумі 111,16 грн. (по 37,05 грн. з кожного).

У іншій частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Надра» відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Надра», місцезнаходження: м. Київ, вул. Артема ,15;

відповідачі:

1) ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

2) ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

3) ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено 02.02.2021.

Суддя І.В.Коваленко