Дата документу 24.11.2021 Справа № 937/1683/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №937/1683/21 Головуючий у 1-й інстанції: Іваненко О.В.
Провадження №22-ц/807/3474/21 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого,судді-доповідача суддів: за участю секретаря Подліянової Г.С., Гончар М.С., Онищенко Е.А., Бєлової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 09 липня 2021 року про відмову у прийняті зустрічної позовної заяви у справі про визнання незаконним рішення суду від 20.11.2012; про визнання недійсним права власності на земельну ділянку; про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку; про визнання дійсним договору дарування земельної ділянки; про стягнення з ОСОБА_2 судового збору,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Мелітопольського міськрайонного суду перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи: ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку.

25 лютого 2021 року до Мелітопольського міськрайонного суду надійшла зустрічна позовна заява за підписом ОСОБА_1 про визнання незаконним рішення суду від 20.11.2012; про визнання недійсним права власності на земельну ділянку; про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку; про визнання дійсним договору дарування земельної ділянки; про стягнення з ОСОБА_2 судового збору, де сторонами по справі зазначено ОСОБА_3 як позивача та ОСОБА_1 як відповідача.

Ухвалою Мелітопрольського міськрайонного суду Запорізької облласті від 30 березня зустрічну позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

16 квітня 2021 року на адресу Мелітопольського районного суду надійшла уточнена зустрічна позовна заява за підписом ОСОБА_1 , в якій вона просила визнати незаконним рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20.11.2012 року, визнати недійсним права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку, визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку від 10.11.2006 року, псвідчений нотаріусом Мелітопольського нотаріального округу Запорізької області Бєдновою Н.В., визнати дійсним договір дарування земельної ділянки від 25.10.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського нотаріального округу Запорізької області Зубовою А.О., стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 549.20 грн.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 квітня 2021 року зустрічну позовну заяву визнано неподанною та повернуту позивачу.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 22 червня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено. Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 квітня 2021 року скасовано та справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 09 липня 2021 року відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви за підписом ОСОБА_1 про визнання незаконним рішення суду від 20.11.2012; про визнання недійсним права власності на земельну ділянку; про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку; про визнання дійсним договору дарування земельної ділянки; про стягнення з ОСОБА_2 судового збору, де сторонами по справі зазначено ОСОБА_3 як позивача та ОСОБА_1 як відповідача.

Не погоджуючись з ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 09 липня 2021 року, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій зазначає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, на думку апелянта суд першої інстанції безпідставно застосував норми статей 193,194 ЦПК України та повернув їй зустрічну позовну заяву.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_3 зазначає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необгрунтованою, суд першої інстанції порушив норми процесуального права, просить скасувати ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 09 липня 2021 року, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Учасникм справи будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення судової повістки (а.с. 96-97, а.с. 103-105) до апеляційного суду не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не надали.

Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів ухвалила здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 ,повідомлених належним чином про дату, час і місце розгляду справи, які не з`явилися в судове засідання, на підставі частини другої статті 372 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам закону.

Відмовляючи у прийнятті зустрічної позовної заяви за підписом ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що вирішення питання про прийняття в провадження зустрічного позову є правом суду, спільний розгляд зустрічної позовної заяви є неможливим у зв`язку із ухваленням остаточного рішення за первинним позовом, умови прийняття судом зустрічного позову відсутні, однак, це не позбавляє останньої права звернутись до суду із зазначеним позовом в загальному порядку.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Матеріалами справи встановлено, що в провадженні Мелітопольського міськрайонного суду перебувала цивільна справа №225/6570/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи: ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку.

У лютому 2021 року до Мелітопольського міськрайонного суду надійшла зустрічна позовна заява №937/1683/21 за підписом ОСОБА_1 про визнання незаконним рішення суду від 20.11.2012; про визнання недійсним права власності на земельну ділянку; про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку; про визнання дійсним договору дарування земельної ділянки; про стягнення з ОСОБА_2 судового збору, де сторонами по справі зазначено ОСОБА_3 як позивача та ОСОБА_1 як відповідача.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду зустрічну позовну заяву було передано судді Іваненко О.В. для розгляду питання про об`єднання (спільний розгляд).

Зустрічна позовна заява №937/1683/21 подана в рамках розгляду цивільної справи №225/6570/17 та для вирішення питання про їх об`єднання та розгляд в одному провадженні.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 квітня 2021 року зустрічну позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 22 червня 2021 року ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 квітня 2021 року скасовано, матеріали справи повернуті до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Підставою скасування ухвали суду першої інстанції стало те, що судом першої інстанції допущені порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 квітня 2021 року (справа № 225/6570/17) у задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи: ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку відмовлено.

Поняття зустрічного позову визначено частиною 2 ст. 193 ЦПК України: зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Зустрічний позов не є похідною вимогою від первинного позову, а є вимогою, яка повістю (або частково) виключить задоволення первинного позову.

Зазначена стаття встановлює окремі умови прийняття до розгляду зустрічного позову, тобто вона вказує на один із способів захисту відповідача проти пред`явленого до нього позову.

Зустрічний позов має певну специфіку, яка відрізняє його від інших видів позовів (зокрема, й від первісного).

По-перше, право подання зустрічного позову має не будь-який учасник процесу, а лише відповідач за первісним позовом; пред`являється він до первісного позивача.

По-друге, подання зустрічного позову є можливим лише до винесення судом першої інстанції рішення за первісним позовом.

По-третє, зустрічний позов має на меті захист від первісного позову або заліком, або спростуванням його частково чи повністю, або розглядом в одному провадженні хоча й різних, але взаємопов`язаних вимог.

Отже, аналіз вищевикладеного свідчить про те, що спільний розгляд зустрічної позовної заяви є неможливим у зв`язку із винесенням остаточного рішення за первинним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи: ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку ( справа № 225/6570/17), умови прийняття судом зустрічного позову відсутні, що не перешкоджає позивачу за зустрічним позовом зверненню з позовом до належного суду на загальних підставах.

Висновки суду першої інстанції є законними та обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду під час постановлення оскаржуваної ухвали.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним й безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

ЄСПЛ зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне здійснення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року). Таким чином, колегія суддів вважає, що ухвала суду відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Аргументи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, правильне застосовування судом першої інстанцій норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно братии до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відсутні підстави для розподілу судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374,375,381,382,383,384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області 09 липня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повна постанова складена 29 листопада 2021 року.

Головуючий, суддя Суддя Суддя

Подліянова Г.С. Гончар М.С. Онищенко Е.А.