Дата документу 01.02.2021
ЄУ № 942/24/21
Провадження №2-о/942/50/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2021 року Новопсковський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Стеценко О.С.,

секретаря судового засідання Рожкової Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин, заінтересована особа - приватний нотаріус Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Фесенко Олександр Миколайович,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2021 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просила встановити факт родинних відносин між нею та померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , яка була рідною матір`ю заявника.

В обґрунтування заяви заявник зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина у виді недоотриманої пенсії. З метою отримання спадщини після матері заявник звернулася із заявою до приватного нотаріуса, однак нотаріус встановив відсутність відомостей в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян щодо розірвання шлюбу заявником на підставі наданих нею свідоцтв від 31.03.1998 та від 28.09.2001, у зв`язку з чим виникли перешкоди у підтвердженні факту родинних відносин між заявником та ОСОБА_2 . Вказані обставини унеможливлюють реалізацію спадкових прав заявника.

Посилаючись на зазначене, заявник просила суд встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була рідною матір`ю заявника ОСОБА_1 .

Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 06.01.2021 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження на 01.02.2021, витребувано докази в Новопсковському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

В судове засідання заявник не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду клопотання про розгляд справи без її участі.

Заінтересована особа приватний нотаріус Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Фесенко О.М. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи та заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі згідно з п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України і справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 16.03.1954, виданим Лопатинською сільською радою Самгородського району Вінницької області, матір`ю ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Лопатін Самгородського району Вінницької області, вказано ОСОБА_4 .

Як вбачається зі свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 від 30.01.1960, виданого Хрустальською селищною радою Краснолуцького району Луганської області, після реєстрації шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 присвоєно прізвище « ОСОБА_5 ».

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 08.12.2020, повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №2 від 28.01.2021, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла.

Відповідно до довідки про укладення шлюбу №А-03290 від 23.07.2020, виданої Відділом запису актів цивільного стану м. Таганрога Ростовської області Російської Федерації, 14.05.1975 Октябрським райбюро ЗАГС м. Таганрога Ростовської області складено актовий запис №414 про укладення шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , після укладення якого ОСОБА_3 присвоєно прізвище « ОСОБА_7 ».

Згідно зі свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 від 01.06.2006, Відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції Луганської області складено актовий запис №414 від 26.06.1978 про розірвання шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 .

З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №3 від 28.01.2021 вбачається, що 25.10.1991 Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Перевальського районного управління юстиції в Луганській області склав актовий запис №257 про укладення шлюбу між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , після укладення шлюбу ОСОБА_8 присвоєно прізвище « ОСОБА_10 ».

Зі свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 від 31.03.1998, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Красний Луч Луганської області вбачається, що 31.03.1998 шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 розірвано, про що складено актовий запис №145.

Згідно листа Новопсковського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 28.01.2021 №76/21.7-04/02, актового запису про шлюб відносно ОСОБА_12 та ОСОБА_11 в архіві відділу та за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян не виявлено.

На підтвердження факту укладення шлюбу з ОСОБА_12 заявник надала довідку про укладення шлюбу №889 від 02.06.2020, видану установою, розташованою на тимчасово неконтрольованій українською владою території, згідно якої 03.04.1998 Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснолуцького міського управління юстиції в Луганській області склав актовий запис №129 про укладення шлюбу між ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , після укладення шлюбу ОСОБА_11 присвоєно прізвище « ОСОБА_13 ».

Оцінюючи довідку про укладення шлюбу, суд виходить з того, що реєстрація шлюбу має наслідком припинення, зміну та виникнення певних правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав.

Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туреччини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. theRepublicofMoldovaandRussia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою)» (Mozer v. theRepublicofMoldovaandRussia, 23.02.2016, §142). При цьому, за логікою Міжнародного суду ООН і ЄСПЛ, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документу про укладення шлюбу, виданого закладом, що знаходяться на окупованій території, як доказу, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів укладення шлюбу на окупованій території можуть бути істотно обмеженими.

Крім того, суд враховує, що відповідно до відомостей, що містяться на стор. 10 паспорту заявника серії НОМЕР_6 , виданого 05.11.1998 Краснолуцьким МВ УМВС України в Луганській області, між ОСОБА_1 та ОСОБА_12 03.04.1998 Краснолуцьким РАГС Луганської області зареєстровано шлюб.

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_7 від 28.09.2001, виданого Відділом ЗАГС Шарканського району Удмуртської Республіки Росія, шлюб між ОСОБА_12 та ОСОБА_1 28.09.2001 розірвано, про що складено актовий запис №18.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" № 5 від 31.03.1995 зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 (п.45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».

Встановлення факту родинних відносин заявнику необхідно для оформлення спадщини, а тому даний факт має юридичне значення.

Сукупність доказів свідчить про обґрунтованість вимог ОСОБА_1 та необхідність їх задоволення, оскільки в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була рідною матір`ю заявника.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення понесені заявником витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 11-13, 80, 81, 89, 90, 265, 268, 273, 293, 294, 315, 316, 319, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин, заінтересована особа - приватний нотаріус Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Фесенко Олександр Миколайович задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідною донькою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка с. Лопатін Казатинського району Вінницької області, паспорт серії НОМЕР_6 , виданого Краснолуцьким МВ УМВС України в Луганській області 05.11.1998, реєстраційний номер облікової картки платника НОМЕР_8 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: приватний нотаріус Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Фесенко Олександр Миколайович, адреса: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подано до Луганського апеляційного суду через Новопсковський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: О.С. Стеценко