Провадження номер 2/741/118/21
Єдиний унікальний номер 741/907/20
РІШЕННЯ

іменем України

01 лютого 2021 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Крупини А.О.,

з участю секретарів судового засідання Сокирки Є.В., Качан О.В.,

представників позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника відповідача Недолуги Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Носівського районного суду Чернігівської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до приватного підприємства «Агропрогрес» про розірвання договору оренди земельної ділянки,

УСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року адвокат Слободян Дмитро Богданович, діючи в інтересах позивача ОСОБА_3 , звернувся з позовом до суду про розірвання договору оренди землі.

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , спадкоємцем за законом якої є позивач ОСОБА_3 .

Позивач прийняв спадщину, до складу якої входять земельні ділянки, розташовані на території Калинівської сільської ради, що належали спадкодавцю на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 016944, виданого 23 лютого 2005 року на підставі розпорядження Носівської районної державної адміністрації від 4 червня 2004 року № 214, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 255, а саме:

- кадастровий номер :02:002:0612, площею 1,8230 га, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 09 грудня 2016 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2977;

- кадастровий номер :02:002:0613, площею 0,1342 га, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 09 грудня 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2978.

Відтак, ОСОБА_3 є власником зазначених вище двох земельних ділянок, що підтверджується також відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованими 16 грудня 2016 року на підставі рішень державного нотаріуса Носівської районної державної нотаріальної контори про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 32955265 від 15 грудня 2016 року.

Реалізуючи права власника указаних двох земельних ділянок, 01 червня 2020 року позивач звернувся до відповідача з повідомленням, додавши до нього докази про те, що він є новим орендодавцем за договором оренди, укладеним ще ОСОБА_4 , зазначивши обов`язок ПП «Агропрогрес» виплатити йому нараховану та невиплачену орендну плату за попередні роки (2010-2019) протягом 10 календарних днів з дня отримання такого повідомлення способом поштового переказу на вказану адресу.

Оскільки з моменту смерті ОСОБА_4 та по день звернення позивача з позовом до суду орендна плата за користування земельними ділянками в грошовому виразі не виплачена відповідачем правонаступнику орендодавця, тобто позивачу, що є системним істотним порушенням обов`язку за договором, посилаючись на відповідні положення Закону України «Про оренду землі», Земельний та Цивільні кодекси України, представник позивача просить суд достроково розірвати договір оренди, укладений 1 червня 2004 року між ОСОБА_4 та ПП «Агропрогрес» на право оренди земельної ділянки площею 1,9572 га, розташованої в межах території Калинівської сільської ради Носівського району Чернігівської області.

Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 06 серпня 2020 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

28 серпня 2020 року представником відповідача до суду було подано відзив на позовну заяву, у якому порушено питання про відмову у задоволенні позову у повному обсязі, адже несплата орендної плати за вказаний період позову мала місце винятково у зв`язку з невиконанням орендодавцем обов`язку, передбаченого частиною третьою статті 148-1 ЗК України, а саме: не повідомлення орендаря про факт переходу права власності на земельну ділянку. Одночасно зазначає, що в даній справі мала місце затримка зі сплати орендної плати, зумовлена діями саме орендодавця, яким було створено перешкоди для належного виконання обов`язку зі сплати орендної плати, позаяк позивачем не було надано належним чином завірених копій документів, які б підтверджували перехід права власності до позивача та банківські реквізити для проведення виплати орендної плати (а. с. 51, на звороті).

У відповіді на відзив на позовну заяву представник позивача спростовує доводи представника ПП «Агропрогрес», указує, що твердження відповідача про невиконання орендодавцем обов`язку, передбаченого ч. 3 статті 148-1 Земельного кодексу України, не відповідають дійсності та спростовуються доданими до позовної заяви доказами. Представник позивача уважає, що у спірних правовідносинах сторін мала місце не затримка у виплаті орендної плати, а її невиплата, що є підставою для дострокового розірвання такого договору оренди (а. с. 62, 63).

20 жовтня 2020 року ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області підготовче провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до приватного підприємства «Агропрогрес» про розірвання договору оренди земельної ділянки було закрито, та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні представники позивача адвокат Слободян Д.Б. та ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали повністю, просили їх задовольнити з указаних підстав та пояснили, що мав місце факт користування відповідача земельними ділянками ОСОБА_3 без виплати у грошовому виразі орендної плати, що свідчить про системні істотні порушення обов`язку за договором, унаслідок чого повинно бути достроково розірвано договір оренди, укладений 1 червня 2004 року між ОСОБА_4 та ПП «Агропрогрес» на право оренди земельної ділянки площею 1,9572 га, розташованої в межах території Калинівської сільської ради Носівського району Чернігівської області.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 заперечив проти задоволення позовних вимог та надав пояснення, які зводяться до того, що підстави для дострокового розірвання договору оренди від 1 червня 2004 року відсутні, просив відмовити в задоволенні позову.

Як установлено судом, 01 червня 2004 року між ОСОБА_4 як Орендодавцем та ПП «Агропрогрес» як Орендарем було укладено договір оренди землі за типовою формою, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 3 березня 2004 року № 220 (надалі за текстом Договір, а. с. 40-43).

У відповідності до пунктів 1 та 2 Договору Орендодавець надає, а Орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 1,96 гектарів для ведення товарного виробництва, яка знаходиться на території Калинівської сільської ради.

Згідно з пунктом 5 Договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 21779,60 гривень.

Сторонами визначено, що Договір укладено на 20 років (пункт 8 Договору).

За положеннями пункту 9 орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 1,5 % з урахуванням коефіцієнта індексації, що складає на дату укладення договору 555,37 грн. Орендна плата може змінюватись від змін в законодавстві.

Згідно з пунктом 11 орендна плата вноситься у такі строки до 30 грудня поточного року, а розмір орендної плати переглядається 1 раз на рік у разі зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розміру земельного податку, підвищення тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини Орендаря, що підтверджено документами, в інших випадках, передбачених законом (пункт 13 Договору).

Порядок зміни умов договору і припинення його дії визначено у пунктах 36-42 Договору.

Зокрема, з пункту 38 вищевказаного договору слідує, що його дія припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок систематичного невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається (не допускається). Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є невиконання умов договору (пункт 39).

Як гласить пункт 40 Договору, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря є… (не є …) підставою для зміни умов договору або його розірвання.

Цим же пунктом установлено, що право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи-орендаря, засудження або обмеження її дієздатності за рішенням суду переходить (не переходить) до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку (ці земельні ділянки) разом з орендарем.

Згідно з пунктом 43 вищевказаного Договору Договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

З відмітки Носівського відділення Чернігівської регіональної філії центру ДЗК від 26 травня 2005 року вбачається, що за № 201 було зареєстровано договір оренди землі від 01 червня 2004 року, укладений між ОСОБА_4 як Орендодавцем та ПП «Агропрогрес» як Орендарем (а. с. 43).

Це означає, що даний Договір є чинним та обов`язковим до виконання його сторонами, адже матеріали справи не містять доказів того, що його було припинено з підстав передбачених у статті 31 Закону України «Про оренду землі» та скасовано державну реєстрацію права оренди.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , 1922 року народження, померла, а спадкоємцем за законом зазначеного в заповіті майна є позивач ОСОБА_3 , який 9 грудня 2016 року прийняв спадщину, до складу якої входить:

- земельна ділянка, розташована на території Калинівської сільської ради, що належала спадкодавцю на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 016944, виданого 4 червня 2004 року на підставі розпорядження Носівської районної державної адміністрації від 4 червня 2004 року № 214, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 255, загальною площею земельної ділянки 1,8230 га, кадастровий номер :02:002:0612, що підтверджується свідоцтвом, виданим державним нотаріусом Носівської районної державної нотаріальної контори від 9 грудня 2016 року (а. с.8);

- земельна ділянка, розташована на території Калинівської сільської ради, що належала спадкодавцю на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 016944, виданого 4 червня 2004 року на підставі розпорядження Носівської районної державної адміністрації від 4 червня 2004 року № 214, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 255, загальною площею земельної ділянки 0,1342 га, кадастровий номер :02:002:0613, що підтверджується свідоцтвом, виданим державним нотаріусом Носівської районної державної нотаріальної контори від 9 грудня 2016 року (а. с.11).

Відомості про ОСОБА_3 як власника вказаних вище земельних ділянок 9 грудня 2016 року внесено як до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а. с. 9-10, 12-13, 97, 98), так і до Державного земельного кадастру (а. с. 99-101, 102-104).

З`ясувавши, що дві земельні ділянки, прийняті у спадок, перебувають в оренді, позивач 01 червня 2020 року звернувся до ПП «Агропрогрес», письмово повідомивши, що він є спадкоємцем померлої ОСОБА_4 , порушивши питання про виплату шляхом поштового переказу орендної плати за договором оренди землі за 2010-2019 роки та додавши документи, які підтверджують факт прийняття у спадок земельних ділянок. Зазначений лист надсилався на відому адресу: АДРЕСА_1 , через Коломійцівське відділення зв`язку з описом та повідомленням про отримання (а. с. 14, 15).

Дослідивши матеріали справи, виходячи з принципу розумності та справедливості, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Правовідносини, що склалися між позивачем та відповідачем, регулюються Цивільним кодексом України, Земельним кодексом України та Законом України «Про оренду землі» 6 жовтня 1998 року № 161-XIV, із змінами (надалі за текстом Закон 161).

Відповідно до положень статті 1 Закону 161 оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 Закону 161 договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до статті 24 Закону 161 орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що наведеними положеннями закону, які регулюють спірні відносини, передбачена систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність.

Наведене повністю узгоджується з правовими висновками, викладеними Верховним Судом України у постановах від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс12 та від 28 вересня 2016 року у справі № 6-977цс16.

За змістом частини першої статті 32 Закону 161 на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону, та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Про те, що сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є вичерпною підставою для розірвання такого договору свідчить усталена судова практика Верховного Суду, яку слід врахувати при застосуванні норми права відповідно до вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України.

Зокрема, такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 28 вересня 2016 року у справі № 6-977цс16 та від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс12.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічний висновок також викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів палати Касаційного господарського суду від 02 травня 2018 року у справі № 925/549/17. При цьому систематичне порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість.

Суд ураховує, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, а відтак робить висновок, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають і положення частини другої статті 651 ЦК України.

Згідно з частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди.

Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що значною мірою позбавляє того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

На підставі викладеного, суд робить висновок про те, що звернення позивача до суду з позовом про захист своїх порушених прав шляхом розірвання договору оренди землі від 1 червня 2004 року, здійснено у конкретний спосіб, визначений ЦК України, та обумовлене саме недотриманням відповідачем, як орендарем, передбачених законом вимог щодо внесення орендної плати за користування земельною ділянкою у розмірі та строки, передбачені таким Договором.

Під час судового розгляду сторони у справі підтвердили, що земельна ділянка за Договором площею 1,96 гектарів фактично складається з двох земельних ділянок площею 1,8230 га, кадастровий номер :02:002:0612, та площею 0,1342 га, кадастровий номер :02:002:0613. При цьому, відомості про зазначення площі земельної ділянки як об`єкта Державного земельного кадастру з точністю до чотирьох значущих цифр після коми було запроваджено у зв`язку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2015 року № 1115.

У судовому засіданні представник відповідача не заперечував того, що приватне підприємство «Агропрогрес» фактично продовжує користуватися земельними ділянками з кадастровими номерами :02:002:0613 та :02:002:0612, які належать позивачеві.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що підставою звернення позивача до суду є несплата відповідачем орендної плати за період 2010-2019 роки, тобто за два і більше роки поспіль, що свідчить про систематичність несплати орендної плати за Договором оренди землі.

Відповідач не заперечував, що з він фактично не сплачував орендну плату за договором оренди землі, посилаючись на невиконання позивачем обов`язку, передбаченого частиною 3 статті 148-1 Земельного кодексу України, про що зазначив у поданому відзиві на позовну заяву (а. с. 51, на звороті).

Слід зазначити, що матеріали справи не містять жодних даних про умисне ухилення позивача від отримання орендної плати, а також про вчинення будь-яких дій з боку відповідача, зокрема, нарахування за даними бухгалтерського обліку упродовж 2010-2019 років орендної плати на ім`я ОСОБА_4 та/або ОСОБА_3 для належного виконання ним обов`язку щодо сплати орендної плати за Договором.

Отже, ОСОБА_4 та/або ОСОБА_3 як орендодавці не створювали жодних перешкод для належного виконання орендарем обов`язку зі сплати орендної плати, вини позивача в затримці виплати орендної плати судом не встановлено, а сама затримка могла мати місце винятково з причин, які залежали від волі відповідача.

Суд ураховує, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до позивача у порядку спадкування не є підставою для зміни або розірвання договору оренди, тому саме до позивача перейшло право на отримання орендної плати, адже смерть орендодавця, за загальним правилом, не є підставою для припинення дії договору оренди, а також для його розірвання чи зміни його умов. Усі права та обов`язки орендодавця після його смерті переходять до його спадкоємця (спадкоємців), який (які) зобов`язаний (зобов`язані) продовжувати виконувати всі умови договору оренди землі (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 грудня 2018 року у справі № 514/136/17).

Оскільки сторони при укладенні договору використовували типову форму договору оренди земельної ділянки, але, укладаючи договір, не закреслили зайве у пункті 40 договору («перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є (не є) підставою для зміни умов або розірвання договору»), то суд робить висновок, що сторони однозначно не погодили такої підстави для розірвання договору оренди землі як перехід права власності на земельну ділянку до іншої особи, а тому, ураховуючи положення статті 32 Закону України «Про оренду землі», підстави для розірвання договору оренди на вимогу однієї із сторін відсутні (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 березня 2019 року у справі № 190/949/17).

У разі, якщо в договорі оренди відсутня умова про те, що перехід права власності на земельну ділянку є підставою для розірвання договору, то суд може розірвати такий договір за позовом спадкоємця, зокрема, якщо орендар не виконував чи порушував умови договору оренди, в тому числі під час життя спадкодавця, тобто у відносинах з попереднім орендодавцем. Такого висновку Верховний Суд дійшов у постановах від 21 травня 2018 року у справі № 479/187/17, від 06 березня 2019 року у справі № 467/297/18

Судом установлено, що згідно з пунктом 11 Договору орендна плата має вноситься до 30 грудня поточного року, тобто сплачуватись один раз на рік, відтак під систематичною несплатою орендної плати в цьому випадку необхідно розуміти несплату орендної плати за два і більше роки поспіль. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 січня 2019 року у справі 612/302/16-ц).

Відповідно до частин першої, третьої статті 148-1 Земельного кодексу України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.

Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язана повідомити про це її користувачів із зазначенням: кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім`я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку.

Отже, законом встановлено обов`язок особи у разі набуття права власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді на підставі чинного договору оренди землі, повідомити орендаря про факт переходу права власності на земельну ділянку, а також надати інформацію, що дозволить орендарю виконувати обов`язок зі сплати орендної плати, а також інші умови договору.

Посилання представника відповідача про невиконання позивачем обов`язку щодо повідомлення орендаря про факт переходу права власності на земельну ділянку та ненадання інформації для виконання обов`язку зі сплати орендної плати як на підставу для відмови в задоволенні позову не заслуговують на увагу, оскільки матеріали справи містять опис вкладення у лист з описом та повідомлення про отримання від 03 червня 2020 року, яким відправник ОСОБА_3 надсилав на відому йому адресу ПП «Агропрогрес» у м. Носівка, вул. Заводська, буд. 2 повідомлення (лист) від 01 червня 2020 року про зміну орендодавця та виплату орендної плати за 2010-2019 року (з кількістю предметів 5), а відповідачем не надано належних доказів щодо не отримання такого повідомлення (а. с. 15). До того ж посилання на адресу ПП «Агропрогрес» у м. Носівка по вул. Заводська, буд. 2 підтверджується скріншотами з мережі Інтернет із зазначенням веб-адреси ресурсу та копіями рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, виплату поштових переказів (за ф.119), отриманих безпосередньо представником підприємства 04 червня 2020 року (а. с. 64, 65, 66).

Також суд вважає за необхідне зазначити, що клопотань від сторін про залучення до участі у справі товариства з обмеженою відповідальністю «Нива 2008» як третьої особи відповідно до вимог статей 52 або 53 ЦПК України не надходило.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з частиною першою статті 229 ЦПК України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Отже, суд робить висновок, що відповідачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував виконання зобов`язання зі сплати орендної плати за Договором за період 2010-2019 роки. У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази не тільки виплати орендної плати за цей період, а й фактів нарахування її до виплати як позивачу, так і ОСОБА_4 , що доводить факт неотримання орендної плати за вказаний період та свідчить про систематичне порушення відповідачем умов Договору оренди землі від 1 червня 2004 року, тобто допущене істотне порушення умов договору

А тому наявні підстави для розірвання договору відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України, п. 38 вказаного договору, а, отже, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 31, 32 Закону України «Про оренду землі», ст. ст. 141 ЗК України, ст. 651 ЦК України, ст. ст. 141, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_3 , поданий адвокатом Слободяном Дмитром Богдановичем, задовольнити.

2. Договір оренди землі загальною площею 1,96 га для ведення товарного виробництва, яка знаходиться на території Калинівської сільської ради, укладений 01 червня 2004 року між ОСОБА_4 та приватним підприємством «Агропрогрес», який зареєстрований у Носівському відділенні Чернігівської регіональної філії Центру ДЗК 26 травня 2005 року за № 201, - розірвати.

3. Стягнути з приватного підприємства «Агропрогрес» (17412, Чернігівська обл., Бобровицький р-н, с. Горбачі, вул. Молодіжна, буд. 15, код згідно з ) на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , код згідно з ДРФО НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду через Носівський районний суд.

5. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

6. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Повний текст судового рішення складено 05 лютого 2021 року.

Суддя А.О. Крупина