ПОСТАНОВА

Іменем України

27 січня 2021 року м. Кропивницький

справа № 390/609/19

провадження № 22-ц/4809/29/21

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А.М., Карпенка О.Л.,

за участі секретаря Тимошенко Т.О.,

учасники справи:

позивач Приватне акціонерне товариство "СГ Надія Нова",

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "СГ Надія Нова" на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 03 вересня 2019 року у складі судді Терещенко Д.В. і

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2019 року Приватне акціонерне товариство «СГ Надія Нова» (далі ПрАТ «СГ Надія Нова») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 та просило визнати поновленим договір оренди землі, укладений 11 травня 2012 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «Надія» терміном на 5 років, щодо земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0380, загальною площею 4,92 га, що розташована на території Великосеверинівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрований в Управлінні Держкомзему у Кіровоградському районі Кіровоградської області, про що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис № 03879 від 23.07.2012, на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені ним, а також вирішити питання про розподіл судових витрат.

Позовна заява мотивована тим, що між ОСОБА_1 та ПАТ «Надія», правонаступником якого є ПрАТ «СГ Надія Нова», 11 травня 2012 року укладено договір оренди землі (далі Договір), строком на 5 років, предметом якого є земельна ділянка загальною площею 4,92 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Великосеверинівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області.

Управлінням Держкомзему у Кіровоградському районі Кіровоградської області 23 липня 2012 року за № 03879 здійснено державну реєстрацію Договору.

Позивач належним чином виконуючи обов`язки за умовами Договору у встановлений законодавством строк повідомив відповідача як орендодавця про свій намір скористатися переважним правом на поновлення договору оренди землі, долучивши при цьому проект додаткової угоди.

Проте, у встановлений законодавством строк орендодавцем письмової відповіді по суті звернення не надано, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права на поновлення договору оренди землі в силу закону із дотриманням відповідної процедури та порядку.

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 03 вересня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що в додатковій угоді та у листі повідомленні, які були своєчасно направлені ОСОБА_1 , змінені умови договору оренди землі, як в дії самого строку договору, так і в розмірі орендної плати, а тому отримані від позивача пропозиції можливо розцінювати як пропозицію, щодо внесення змін до чинного договору, а не як його поновлення.

Позивач в межах строків зазначених у законі, був зобов`язаний підписати додаткову угоду до договору про продовження його дії на той же строк та на тих же умовах і направити її на підпис орендодавцю, тому оскільки докази на підтвердження позовних вимог того, що є підстави для поновлення спірного договору оренди землі, відповідно до частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі» в матеріалах справи відсутні, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

В апеляційній скарзі ПрАТ «СГ Надія» просить скасувати рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 03 вересня 2019 року та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, зокрема висновки, яких дійшов суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення, не відповідають фактичним обставинам справи, а неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне тлумачення закону та незастосування закону, який підлягав застосуванню, призвели до неправильного вирішення справи.

Позивач вважає, що частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» врегульовано пролонгацію договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором, за наявності такого фактичного складу: користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку оренди та відсутність протягом одного місяця заперечення орендодавця проти такого користування.

При цьому, повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі у такому випадку не вимагається.

Зокрема, після закінчення строку дії договору оренди землі ПАСТ «Надія», правонаступником якого є ПрАТ «СГ Надія Нова», продовжило користуватися земельною ділянкою, а у встановлений законодавством строк орендодавець лист-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі не надіслав, тому Договір підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені ним.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що згідно вимог частини третьої статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду оскарженого судового рішення.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 08 жовтня 2019 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ПрАТ «СГ Надія Нова» на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 03 вересня 2019 року.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 15 січня 2020 року провадження у справі зупинено до закінчення перегляду судових рішень у подібних правовідносинах у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду у цивільних справах № 320/5724/17 та № 378/596/16.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 27 січня 2020 року провадження у справі поновлено.

В судовому засіданні апеляційного суду адвокат Назаренко Ю. В., який представляє інтереси ОСОБА_1 , заперечував проти доводів апеляційної скарги.

Представник ПрАТ «СГ Надія Нова» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з судовою повісткою, надіслав до суду клопотання, в якому просив розглядати справу без його участі.

Відповідно до положень частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки позивач про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, суд вирішив розглянути справу без його участі, що відповідає положенням статті 372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 належить земельна ділянка кадастровий номер :02:000:0380, загальною площею 4,92 га, що розташована на території Великосеверинівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серії КР №007629 (а. с.21).

11.05.2012 між ОСОБА_1 та ПАСТ «Надія», правонаступником якого на даний час є ПрАТ «СГ НАДІЯ НОВА», укладено договір оренди землі, який зареєстровано в Управлінні Держкомзему у Кіровоградському районі Кіровоградської області, про що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис № 03879 від 23.07.2012, згідно якого ОСОБА_1 передала ПАСТ «Надія» в оренду земельну ділянку площею 4,92 га, що розташована на території Великосеверинівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, строком на 5 років.

Договір містить додатки у вигляді акту визначення меж земельної ділянки в натурі на місцевості та акту прийому-передачі об`єкта оренди.

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що по закінченню строку договору оренди орендар має переважне право на поновлення договору на новий строк.

У цьому разі зацікавлена сторона повинна повідомити письмово другу сторону про бажання пролонгації договору на новий строк не пізніше, ніж за місяць до закінчення строку вказаного договору (а. с.9-11).

13.06.2017 ПАСТ «Надія» направили на адресу ОСОБА_1 лист-повідомлення № 348 про використання переважного права щодо поновлення договору оренди землі та додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 11.05.2012, яке вручено ОСОБА_1 22.06.2017, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а. с.12-14).

Відповідно до відміток на поштовому конверті та описі цінного листа № 255, 17.11.2017 ОСОБА_2 , що представляє інтереси ОСОБА_1 , направила поштове відправлення на адресу ПАСТ «Надія» яке складалося з: листа ОСОБА_1 директору ПАСТ «Надія» від 10.02.2017 про не бажання ОСОБА_1 продовжувати співпрацю з ПАСТ «Надія» та проханням повернути земельну ділянку і припиненням її використання з 24.07.2017; листа-заперечення від 20.07.2017, яким ОСОБА_1 повідомила директора ПАСТ «Надія» про не бажання поновлювати договір оренди землі та проханням повернути земельну ділянку; листа ОСОБА_2 , яка є представником ОСОБА_1 за довіреністю, від 17.11.2017, яким повідомлено про листа-заперечення від 20.07.2017 та звернено увагу на закінчення договору оренди землі від 11.05.2012, згідно пункту 12.2. договору, а саме у зв`язку із закінченням строку дії договору (а. с.15-19).

Листом Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області № 32-11-0.41-9639/2-17 від 27.10.2017 повідомлено, що до управління не надходили звернення щодо нецільового використання земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0380, загальною площею 4,92 га (а. с.23).

Остаточною постановою Кропивницького апеляційного суду від 12.03.2019 відмовлено ПАСТ Надія до ОСОБА_1 про визнання договору оренди землі поновленим, а додаткової угоди укладеної (а. с. 41).

За змістом частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод або законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з частиною першою статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Цивільні права та обов`язки можуть виникати, зокрема, з договорів та інших правочинів, створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної (творчої) діяльності, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інших юридичних фактів (наприклад, створення речей), безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування, настання або ненастання певної події. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду (частини 2-6 статті 11 ЦК України).

Хоч стаття 11 ЦК України прямо вказує лише на підстави виникнення цивільних прав та обов`язків, однак зміст цього Кодексу свідчить про те, що за тих самих підстав цивільні права та обов`язки змінюються та припиняються.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до положень частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним кодексом України (далі - ЗК України), Законом України «Про оренду землі».

Тобто до спірних правовідносин підлягають застосуванню саме спеціальні норми ЗК України та Закону України «Про оренду землі» (далі Закон).

За змістом частини першої статті 93 ЗК України, статті 1 Закону право оренди земельної ділянки - це строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності, засноване на договорі.

Статтею 13 Закону визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї з сторін може бути посвідчений нотаріально (частина перша статті 14 Закону).

Отже, зміст прав та обов`язків, що виникають в орендодавця та орендаря земельної ділянки, порядок їх реалізації та виконання опосередковуються договором оренди землі.

Зокрема, на підставі договору в орендодавця виникає обов`язок передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а в орендаря - обов`язок використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства та сплачувати орендну плату в порядку і розмірі, встановленому договором або законом.

Істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (частина перша статті 15 Закону).

За змістом статті 19 Закону строк дії договору оренди землі як істотна умова договору визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.

Закінчення строку дії договору оренди землі спричиняє усталені та законодавчо визначені наслідки, зокрема припиняються права та обов`язки, що випливають із договору, за винятком тих, які продовжують існувати після закінчення договірних відносин.

Власник земельної ділянки вправі користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою після закінчення договору оренди за правилами статті 317 ЦК України, укладати договори оренди з іншими орендарями на власний розсуд.

Випадки та умови, коли права і обов`язки сторін за договором оренди продовжують існувати після закінчення узгодженого строку дії цього договору незалежно від волевиявлення власника, обмежуючи останнього у його правомочностях щодо здійснення права власності, обумовлюються договором або законом.

Законодавець передбачає різні способи продовження строку дії договору оренди на новий строк, які можуть полягати у визначенні для сторони договору необхідності вдатися до активних дій для отримання бажаного результату або, навпаки, у вказівці для досягнення бажаного результату утриматися від певних дій.

Наприклад, стаття 764 ЦК України вказує на правові наслідки продовження користування майном після закінчення строку договору найму, зазначаючи, що якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Також статтею 126-1 ЗК України для договорів про встановлення земельного сервітуту, договорів про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови, укладених або змінених після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», визначені умови поновлення відповідних договорів, за якими договором оренди землі, договором про встановлення земельного сервітуту, договорами про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови може встановлюватися умова щодо поновлення таких договорів.

Якщо договір містить умову про його поновлення після закінчення строку, на який його укладено, цей договір поновлюється на такий самий строк і на таких самих умовах.

Поновленням договору вважається поновлення договору без вчинення сторонами договору письмового правочину про його поновлення в разі відсутності заяви однієї із сторін про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору.

Вчинення інших дій сторонами договору для його поновлення не вимагається.

Сторона договору, яка бажає скористатися правом відмови від поновлення договору, не пізніш як за місяць до дати закінчення дії такого договору подає до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно заяву про виключення з цього реєстру відомостей про поновлення договору.

У разі відсутності заяви про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору до дати закінчення дії такого договору після настання відповідної дати закінчення дії договору державна реєстрація речового права продовжується на той самий строк.

Тож у статті 764 ЦК України та статті 126-1 ЗК України вказаної редакції законодавець вдався до такого правового регулювання, за яким для настання наслідків у вигляді поновлення договору оренди сторони мають утриматися від дій, які б спричиняли закінчення дії такого договору.

Вчинення інших дій сторонами договору для його поновлення, зокрема укладення правочину про продовження договору, не вимагається.

Що ж стосується правового регулювання поновлення договору оренди землі, то про обставини його поновлення у відповідний період ідеться у статті 33 Закону (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), яка має відповідну назву.

Так, відповідно до частин першої-п`ятої статті 33 цього Закону (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Частиною шостою статті 33 Закону (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Водночас поновлення договору оренди згідно із частиною шостою статті 33 Закону здійснюється у встановленому законодавством порядку.

Так, частинами восьмою та одинадцятою статті 33 Закону (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку.

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді.

Відповідно до частини першої статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державній реєстрації прав підлягають речові права на нерухоме майно, похідні від права власності, зокрема право оренди земельної ділянки.

Відповідно до частини четвертої статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Згідно із частиною другою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Отже, орендар набуває речове право оренди земельної ділянки з моменту державної реєстрації такого права.

За визначеннями, наведеними у статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) є офіційне визнання і підтвердження державою фактів як набуття, так і зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Заявником у таких випадках є власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав.

Державний реєстр прав на нерухоме майно містить записи про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав, відомості та електронні копії документів, поданих у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав на нерухоме майно у процесі проведення таких реєстраційних дій.

Як уже вказувалось, частиною шостою статті 33 Закону (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

З цього випливає обов`язок орендодавця надати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на новий строк.

Відповідно до частини восьмої статті 33 вказаного Закону оформлення відповідних правовідносин сторін здійснюється шляхом укладення сторонами додаткової угоди до договору оренди землі.

Тож поновлення договору оренди землі в судовому порядку у передбачений статтею 33 Закону спосіб, вимагає укладення додаткової угоди між сторонами як єдиної підстави продовження орендних прав і обов`язків на новий строк.

Правочин, на підставі якого здійснюється продовження орендних прав та обов`язків, у силу загальних приписів ЦК України щодо порядку укладення, зміни та розірвання договорів має бути вчинений у тій самій формі, що й первісний договір оренди.

У випадку недосягнення сторонами згоди щодо укладення додаткової угоди спір про укладення такої угоди, зміни та розірвання первісного договору вирішується судом (статті 651, 652 ЦК України).

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а частина друга статті 16 ЦК України передбачає, зокрема, такі способи захисту цивільних прав та інтересів судом, як визнання права, визнання правочину недійсним, зміна та припинення правовідношення.

Укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі кореспондує передбаченому пунктом 6 частини другої статті 16 ЦК України способу захисту порушеного права шляхом зміни правовідношення та відповідає підставам виникнення, припинення та зміни прав та обов`язків сторін за статтею 11 цього Кодексу.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення.

Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18).

Тож статтею 33 Закону (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено як підстави поновлення договору оренди землі, так і порядок такого поновлення шляхом укладення відповідної додаткової угоди до договору оренди землі.

Право сторони на оскарження в суді відмови або зволікання з укладенням додаткової угоди в контексті спірних правовідносин означають право сторони на звернення до суду для укладення додаткової угоди.

Додаткова угода до договору оренди землі, зміст якої зафіксований у рішенні суду, відповідно до пункту 1 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є підставою для державної реєстрації права оренди на новий строк у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Висновків про належний спосіб захисту при вирішенні спірних правовідносин щодо поновлення договору оренди землі Велика Палата Верховного Суду дійшла також у справі № 908/299/18, вказавши у постанові від 26 травня 2020 року, що при вирішенні спірних правовідносин щодо поновлення договору оренди шляхом укладення додаткової угоди до договору оренди землі, обов`язковість укладення якої передбачена частиною восьмою статті 33 Закону України «Про оренду землі», належним способом захисту порушеного права є визнання укладеною додаткової угоди саме із викладенням її змісту.

Визнання договору оренди поновленим фактично є констатацією судом обставин продовження орендних правовідносин, а не зміною правовідношення судом та поновленням договору в судовому порядку в розумінні статей 16 та 651 ЦК України.

Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин.

Аналогічний висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18.

При вирішенні спірних правовідносин щодо поновлення договору оренди шляхом укладення додаткової угоди до договору оренди землі, обов`язковість укладення якої передбачена частиною восьмою статті 33 Закону України «Про оренду землі», належним способом захисту порушеного права є визнання укладеною додаткової угоди саме із викладенням її змісту (правовий висновок, висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 29 вересня 2020 року у справі № 378/596/16-ц).

Звертаючись до суду з позовом, позивач просив визнати поновленим договір оренди земельної ділянки на той самий строк і на тих самих умовах.

Позовних вимог про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди із ОСОБА_1 ПрАТ «СГ Надія Нова» не заявляло.

Таким чином, позивач обрав неналежний спосіб захисту своїх порушених прав.

Оскільки суди позбавлені можливості виходити за межі позовних вимог, тому у задоволенні позовних вимог про поновлення договору оренди земельної ділянки необхідно відмовити.

У контексті зазначеного, в цілому суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив в судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "СГ Надія Нова" залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 03 вересня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 05.02.2021.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді А. М. Головань

О. Л. Карпенко