Провадження № 2/369/5085/21
РІШЕННЯ

Іменем України

30.11.2021 року м. Київ

Києво - Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Дубас Т.В.,

при секретарях Бугайовій М.В.,Житар А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в спрощеному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2021 року позивач звернулась до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області з відповідача стягуються аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно до досягнення дітьми повноліття, щомісячно, починаючи з 04 липня 2019 року. На підставі виконавчого листа державним виконавцем відкрито виконавче провадження про стягнення з відповідача аліментів. Однак, відповідач ухиляється від сплати аліментів без поважних причин, внаслідок чого станом на 01 квітня 2021 року за ним утворилась заборгованість з виплати аліментів на утримання дітей по 82674,10 грн. Вважає, що заборгованість зі сплати аліментів утворилась з вини відповідача. Відповідач працездатного віку, має працювати та отримує дохід, проте не виконує рішення суду. У добровільному порядку відповідач відмовляється погасити дану заборгованість.

Просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у сумі 235 429,55 грн. за період з 04 липня 2019 року по 31 березня 2021 року; судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 серпня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

У судове засідання позивач не з`явився. Надала судузаяву відповідно до якої просила слухати справу у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі.

У судове засідання відповідач не з`явився.Надав суду заяву відповідно до якої просив слухати справу у свою відсутність, позов не визнав та заперечував щодо задоволення позову. Крім того, долучив до заяви копії квитанцій про сплату аліментів у розмірі 1400 грн. від 02 липня 2019 року та у розмірі 500 грн. від 10 вересня 2021 року.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справ і, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

При розгляді справи судом встановлено, що 26 червня 2005 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був зареєстрований шлюб у Виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 серпня 2015 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 26 червня 2005 року Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 225, розірвано.

Батьками малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 жовтня 2019 року було стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно до досягнення дітьми повноліття, щомісячно, починаючи з 04 липня 2019 року.

На виконання вказаного рішення видано виконавчий лист №369/8542/19, який було подано позивачкою для примусового виконання до Києво-Святошинського районного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м.Київ) та відкрито виконавчі провадження.

Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості ВП 61132770 державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) заборгованість ОСОБА_2 станом на 31 березня 2021 року становить 82674,10 грн. по виконанню виконавчого листа. Також з даної довідки вбачається, що за період з липня 2019 року по березень 2021 року ОСОБА_2 сплачено аліментів на суму 0 грн.

Відповідно до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

За ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

При розрахунку заборгованості, суд бере до уваги подану позивачем довідку державного виконавця, якою визначено розмір заборгованості ОСОБА_2 за аліментами на утримання дітей станом на 31 березня 2021 року складає 82674,10 грн. Суд враховує, що довідка від 31 березня 2021 року, не оскаржувалась сторонами в судовому порядку, в матеріалах справи відсутні докази на спростування цього боргу, є останньою щодо визначення розміру заборгованості, провадження по справі відкрито ще у серпні 2021 року та відповідач мав достатньо часу для подання доказів виконавцю щодо виконання рішення суду та внесення необхідних сум. Відповідач, оспорюючи заборгованість нараховану державним виконавцем не заявлено клопотань щодо витребування виконавчого провадження або детального розрахунку заборгованості з 2019 року. Тому подані відповідачем копії квитанцій про сплату аліментів у розмірі 1400 грн. від 02 липня 2019 року та у розмірі 500 грн. від 10 вересня 2021 року, суд до уваги не бере. Крім того, щодо копії квитанції про сплату аліментів у розмірі 500 грн. від 10 вересня 2021 року, суд звертає увагу, що з даної квитанції вбачається, що сплата аліментів відповідачем проведена після складення довідки державним виконавцем від 31 березня 2021 року, якою розраховано заборгованість відповідача за аліментами станом на 31 березня 2021 року. Також, з даних квитанцій не можливо встановити кому були перераховані дані кошти, а з призначення платежу не зрозуміло за який місяць та рік сплачено аліменти, позивач не підтвердила отримання даних коштів саме як аліменти на дітей.

Ст. 196 СК України передбачає що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, у випадках несвоєчасної виплати присуджених за рішенням суду аліментів виникає з часу набрання рішенням законної сили.

Як роз`яснено у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи; на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Таким чином, виходячи зі змісту ст. 196 СК України, суд відповідно до вимог ст.214 ЦПК України повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні, та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки. При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, не пов`язується з дотриманням державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до вимог ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - за її межами.

Виходячи з наведеного, законодавець не ставить обов`язок по сплаті аліментів, у разі обізнаності платника аліментів про їх стягнення, в залежність від стягнення таких за виконавчим листом шляхом відрахування із заробітної плати чи іншого доходу, оскільки судові рішення, що набрали законної сили, підлягають обов`язковому виконанню.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач знав про судове рішення про стягнення аліментів, періодично сплачував аліменти, тому заборгованість із аліментів виникла з вини відповідача як особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, а тому позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Згідно ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де:

?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму (постанова Верховного Суду України від 25 квітня 2018 року, справа №572/1762/15-ц).

Перевіривши подані суду розрахунки по аліментам, суд вважає, що розмір неустойки позивачем обраховано не вірно.

Так, здійснивши розрахунок неустойки (пені) за несплату аліментів за вищевказаною формулою, суд приходить до висновку, що її розмір складає 25 086,49 грн.

Дата початку розрахункуДата закінчення розрахунку Кількість днів Нарахована сума аліментів за місяцьПеня
04.07.201901.08.,58969,06
02.08.201901.09.,18843,25
02.09.201901.10.,001116,60
02.10.201901.11.,001170,25
02.11.201901.12.,001131,30
02.12.201901.01.,671370,10
02.01.202001.02.,671370,10
02.02.202001.03.,671080,44
02.03.202001.04.,331202,59
02.04.202001.05.,001079,70
02.05.202001.06.,671106,91
02.06.202001.07.,671179,50
02.07.202001.08.,331236,69
02.08.202001.09.,331219,64
02.09.202001.10.,331210,90
02.10.202001.11.,671333,52
02.11.202001.12.,331217,20
02.12.202001.01.,671477,67
02.01.202101.02.,001306,65
02.02.202101.03.,001189,72
02.03.202131.03.,001274,70
Усього:25 086,49

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача пені за період прострочення сплати аліментів з 04 липня 2019 року по 31 березня 2021 року, заборгованість по яким становить 82674,10 грн., підлягає частковому задоволенню на суму 25 086,49 грн.

Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, суд вважає позовні вимоги доведеними і обґрунтованими та частково задовольняє позовні вимоги.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 258, 280 ЦПК України, ст.ст. 180, 182, 183, 192, 194, 196 СК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користьОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів за період з 04 липня 2019 року по 31 березня 2021 року в розмірі 25086,49 грн. (двадцять п`ять тисяч вісімдесят шість грн. 49 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 збір в дохід держави в розмірі сумі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім грн. 00 коп.).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області або безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено удень його складення,має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ,РНОКПП НОМЕР_1 .

Інформація про відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя: Т.В. Дубас