Справа № 361/4232/20
провадження у справі № 2/0285/110/21
01 лютого 2021 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області
в складі: головуючого судді Коцюби О.М.,
за участю секретаря Янкової Л.П.,
судовому засіданні у залі суду в м. Новоград-Волинський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення суми грошових коштів, відшкодування пені та інфляційних збитків,
02.07.2020 року позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою до ОСОБА_2 про повернення суми грошових коштів, відшкодування пені та інфляційних збитків на загальну суму 305394,09 грн.
В судове засідання позивач не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Зважаючи на вищевказані обставини, а також на те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд згідно з вимогами ч. 1 ст. 280 ЦПК України, прийшов до висновку про необхідність провести розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення.
Дослідивши у судовому засіданні надані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Встановлено, що 03.03.2018 року було укладено договір позики між сторонами, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав у борг від ОСОБА_1 суму грошових коштів у розмірі 158940,00 грн., що на день укладання договору в еквіваленті становило 6055 доларів США, які останній зобов`язався повернути до 01.09.2018 року (а.с. 5).
Кошти позивачу не повернуті, відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Стаття 1047 ЦК України передбачає, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо сума позики не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.
Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Відповідно до п. 2.1 Договору позики від 03.03.2018 року ОСОБА_2 власним підписом підтвердив, що ним було отримано суму позики повністю до підписання даного Договору (а.с. 5).
Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
Надані позивачем, як доказ, укладений договір позики свідчить про те, що в даному випадку договір позики укладений у письмовій формі, відповідає вимогам, установленим для правочинів, які укладаються в письмовій формі та приймається судом, як доказ, який вказує на факт наявності боргу у відповідача перед позивачем.
Згідно норм ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
З матеріалів справи вбачається, що строк виконання зобов`язання за договором позики від 03.03.2018 року настав 01.09.2018 року.
Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_2 основного боргу, інфляційних втрат та 3% річних підлягають задоволенню.
Що стосується позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_2 пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, то суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, тобто з боржника підлягає стягненню сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Стягнення пені ж відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України передбачається якщо позичальник своєчасно за договором позики не повернув речі, визначені родовими ознаками, а тому позивач помилково застосував вказану норму для стягнення пені.
Тому в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_2 пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання слід відмовити.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позовні вимоги задоволені на 62% а тому судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить: 3053,95 грн. (сплачений судовий збір при поданні позовної заяви) х 62 % / 100 = 1893,45 грн.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 95, 141, 258, 263, 264, 265, 280-283, 352 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 545, 625, 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення суми грошових коштів, відшкодування пені та інфляційних збитків задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1893 (одна тисяча вісімсот дев`яносто три) грн. 45 коп.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до порядку, встановленого Цивільним процесуальним кодексом України та може бути переглянуте судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Головуючий: О.М. Коцюба