Справа №430/135/21
Провадження №2/430/54/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2021 року смт. Станиця Луганська

Суддя Станично-Луганського районного суду Луганської області Дьоміна О.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Станично-Луганська селищна Рада, про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю,-

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з цим позовом до ОСОБА_3 , третя особа Станично-Луганська селищна Рада, в якому просили:

-визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на житловий будинок з усіма надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

-визнати за ОСОБА_2 право власності за набувальною давністю на житловий будинок з усіма надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Статті 175-177 ЦПК України встановлюють вимоги до позовної заяви, визначають її зміст, а також документи, що додаються до позовної заяви.

Вивчивши матеріали позовної заяви, встановлено, що позовна заява, яка надійшла, не може бути прийнята судом, оскільки не в повному обсязі відповідає вимогам закону.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Із урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Отже, при розгляді спору суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно вимог ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зокрема ім`я (прізвище, ім`я та по батькові для фізичних осіб), місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб громадян України (якщо такі відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Позивачі у порушення вищезазначених вимог не вказали в позові поштового індексу, номеру і серії паспорта відповідачки, відомі їм номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти ОСОБА_3 , як і не вказали, що зазначені відомості їм не відомі.

Крім того, відповідно до ст. 175 ЦПК України, у позовній заяві позивач зокрема повинен викласти зміст позовних вимог: спосіб захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обгрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , звертаючись до суду з вказаними вимогами, посилаються на те, що з 28.04.1982 року разом добровільно, відкрито і безперервно володіють будинком АДРЕСА_1 , при цьому в резолютивній частині позову просять визнати право власності за набувальною давністю на вказаний будинок з надвірними будівлями і спорудами спочатку за позивачкою ОСОБА_1 , а потім за позивачем ОСОБА_2 , тобто в даному випадку чітко не зазначений спосіб захисту прав та інтересів позивачів, який вони просять визначити у рішенні.

Крім того, резолютивна частина позову не містить чіткого переліку надвірних будівель та споруд, на які претендують позивачі.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Статтею 136 ЦПК України передбачене право суду, враховуючи майновий стан сторони, у порядку передбаченому законом, зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Порядок, передбачений законом, що дає зазначене вище право суду, закріплений у Законі України «Про судовий збір».

Позивачі, звертаючись до суду з цим позовом, посилаючись на ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», просять суд зменшити судовий збір або звільнити їх від його сплати, вказуючи при цьому їх невеликий дохід.

Дійсно, відповідно до частини 2 статті 8 Закону України «Про судовий збір» - суд може своєю ухвалою, за клопотанням сторони зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати лише на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті, а саме:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік;

або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вказуючи поважну, з їх точки зору підставу, для зменшення або звільнення їх від сплати судового збору, а саме на невелику пенсію та відсутність додаткового доходу, також посилаються на п. 1 ч. 1 ст. 8 вказаного Закону України (розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік). В той же час згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір», - за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем, ставка судового розміру складає 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (908 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (11 350 грн.), тобто в даному випадку 1% ціни позову складає - 831 грн. 82 коп. При цьому, враховуючи довідки про доходи позивачів, розмір вказаного судового збору (908 грн.) не перевищує 5 % розміру річного доходу кожного позивача за попередній календарний рік. Інших підстав, передбачених ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», як підстав для зменшення або звільнення від сплати судового збору позивачами не зазначено. А відтак їм необхідно, згідно вимог ст. 177 ЦПК України, додати до позовної заяви документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розміру, або документи, що підтверджують підстави звільненні їх від сплати судового збору відповідно до закону.

Також, необхідно звернути увагу на те, що статтею 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом.

Крім того, відповідно до п. 7 та п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України у позові не зазначені відомості про те, чи вживалися заходи досудового врегулювання спору, чи здійснювалися заходи забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо так, то які; не зазначено наявність або відсутність доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою та не зазначено щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Також, позовна заява не містить, як того вимагає ЦПК України, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи (п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Суддя звертає увагу, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

На підставі вищевикладеного, позовна заява в порядку ст. 185 ЦПК України підлягає залишенню без руху з наданням строку для виправлення недоліків.

Керуючись ст. ст. 175-176, 185 ЦПК України, суддя,

у х в а л и л а:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Станично-Луганська селищна Рада, про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю - залишити без руху.

Надати позивачам для усунення зазначених в цій ухвалі суду недоліків строк тривалістю десять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Роз`яснити позивачам, що у випадку не усунення зазначених недоліків у встановлений строк, позовна заява буде їм повернута.

Копію ухвали надіслати позивачам.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя О.П. Дьоміна