Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.02.2021 Справа №607/2017/21

03 лютого 2021 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

Головуючого судді Черніцької І.М.

присяжних Конопляник О.Ю.,

Чорна О-М.Є.,

при секретарі судового засідання Бойко І.І.

з участю: прокурора Рісна І.В.,

лікаря-психіатра-Чорнія П.П.,

Павлович В.Т., матері ОСОБА_1 ,

представник Управління соціальної

політики - Гринчук Н.І.

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за заявою представника КНП «Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні» Тернопільської обласної ради генерального директора Шкробота В.В. про госпіталізацію до психіатричного закладу ОСОБА_2 у примусовому порядку, -

В С Т А Н О В И В :

Керівник КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Шкробот В.В. звернувся до суду із заявою про госпіталізацію ОСОБА_2 до психіатричного закладу, у примусовому порядку без його згоди.

В обґрунтування вимог представник психіатричного закладу посилається на те, що 02.02.2021 року ОСОБА_2 поступив в психіатричне відділення КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР в супроводі матері та працівників поліції, у зв`язку з погіршенням психічного стану, агресивною, неадекватною поведінкою. Після огляду лікар-психіатр дійшов висновку про необхідність його госпіталізації для обстеження та лікування у зв`язку з наявність у нього тяжкого психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе і оточуючи. Вказані обставини також підтвердженні висновком комісії лікарів-психіатрів. ОСОБА_2 відмовився від госпіталізації.

Посилаючись на наведене, просить задовольнити заяву.

У судовому засіданні лікар психіатр заяву підтримав, з підстав викладених у ній. Категорично стверджував, що ОСОБА_2 страждає на тяжкий психічний розлад, діагноз розлади психіки та поведінки внаслідок вживання наркотичних речовин. 02.02.2021 року ОСОБА_2 поступив в медичний заклад вперше у цьому році у супроводі матері та працівників поліції. На даний час, у зв`язку з погіршенням психічного стану потребує госпіталізації до психіатричного закладу з метою лікування. Посилаючись на наведене, просив задовольнити заяву.

Прокурор у судовому засіданні не заперечив щодо задоволення заяви.

Мати ОСОБА_2 ОСОБА_1 підтримала подану заяву та просила її задовольнити.

ОСОБА_2 заперечив щодо його госпіталізації, з метою лікування.

Представник управління соціальної політики Гринчук Н.І. зазначила, що у вирішенні даного клопотання покладається на думку суду.

Керівник КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» в судове засідання не з`явився, попередньо подав заяву про слухання справи за його відсутності.

Судом встановлено, що 02.02.2021 року ОСОБА_2 поступив в психіатричне відділення КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР в супроводі матері та працівників поліції, у зв`язку з погіршенням психічного стану, агресивною, неадекватною поведінкою. Після огляду лікар-психіатр Чорній П.П. дійшов висновку про необхідність його госпіталізації для обстеження та лікування у зв`язку з наявність у нього тяжкого психічного розладу та погіршення психічного стану, який обумовлює його небезпеку для себе та оточуючих.

Підставою для висновку про необхідність примусової госпіталізації була поведінка ОСОБА_2 , відомості про поведінку останнього викладені у заяві сусідів та поясненнях матері.

02.01.2021 року від сусідів ОСОБА_2 , які проживають по АДРЕСА_1 надійшла заяву до КНП «ТОКПЛ» ТОР про вжиття заходів щодо ОСОБА_2 , оскільки останній становить загрозу життю і здоров`ю мешканцям четвертого під`їзду та усього двору по АДРЕСА_1 , а саме ОСОБА_2 викидає з балкону цеглу та куски бетону з арматурою в двір, де граються діти, більше року вночі кричить , порушує спокій громадян.

Вказані обставини підтвердила в судовому засіданні ОСОБА_1 . Зазначила, що її син ОСОБА_2 потребує кваліфікованої допомоги та лікування, оскільки ненадання психіатричної допомоги в примусовому порядку, може зашкодити його здоров`ю, який вчиняє небезпечні дії для себе та оточуючих.

Згідно сигнальної картки за №09866/468 F10 встановлено, що хворий ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився на стаціонарному лікуванні в 7-му психіатричному відділенні КНП «ТОКПЛ» ТОР з 15.10.2019 року по 30.10.2019 року з діагнозом розлад психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин. ОСОБА_2 перебуває на обліку в наркодиспансері, але на лікуванні не перебував. Поступив у зв`язку з агресивною поведінкою, а саме: побив матір, вдарив дружину, кувалдою вибив стіну в своїй квартирі, уламки стіни викидав через вікно, нецензурно висловлюється до матері, дружини, родичів, неодноразово рідні викликали поліцію та звертались щодо його примусової госпіталізації.

Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 02.02.2021 року встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає на тяжкий психічний розлад, діагноз розлад психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин. Психомоторне збудження. Зі слів матері, колективної заяви сусідів встановлено, що ОСОБА_2 різко змінився в поведінці став агресивним, розтрощив стіни, порвав проводку, відкривав газові камфорки, кидав з балкону 9 поверху куски цегли, бетону з арматурою, постійно кричить на малих дітей, сусідів через що останні бояться вийти з під`їзду, не спить ночами та сам з собою розмовляє. Одружений, має двох неповнолітніх дітей, але стосунки з сім`єю не підтримує. З підліткового віку вживає наркотичні речовини, перебував на облік в лікаря нарколога. Близько 6 років тому мав умовне покарання у зв`язку з наркотиками. В умовах ТОКПЛ лікувався вперше з 15.10. по 30.10.2019 року, вписаний з покращенням, але вдома підтримуючу терапію не приймає. При поступленні був збуджений, не виконував інструкції, нецензурно висловлювався, погрожував розправою медперсоналу та лікарям.

Після огляду ОСОБА_2 , комісія лікарів прийшла до висновку, що останній потребує стаціонарного обстеження і лікування, оскільки страждає на тяжкий психічний розлад, що обумовлює його небезпеку для себе і оточуючи, а також у зв`язку з відмовою пацієнта від госпіталізації у психіатричний стаціонар.

В судовому засіданні встановлено та не заперечувалось учасниками, що ОСОБА_2 раніше, за рішенням суду, надавалась психіатрична допомога в стаціонарних умовах у примусовому порядку.

Із пояснень матері ОСОБА_1 встановлено, що після вказаного лікування стан сина покращився.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, вважає, що заяву представника психіатричного закладу слід задовольнити.

Статтею 4 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування, медичної, психологічної та соціальної реабілітації, надання освітніх, соціальних послуг.

Цей Закон визначає правові та організаційні засади забезпечення громадян психіатричною допомогою виходячи із пріоритету прав і свобод людини і громадянина, встановлює обов`язки органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з організації надання психіатричної допомоги та правового і соціального захисту, навчання осіб, які страждають на психічні розлади, регламентує права та обов`язки фахівців, інших працівників, які беруть участь у наданні психіатричної допомоги, здійсненні соціального захисту та навчання осіб, які страждають на психічні розлади.

Відповідно до вимог частини першої статті 339 ЦПК України за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу», заява представника закладу з надання психіатричної допомоги про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подаються до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу.

Згідно з вимогами ст. 340 ЦПК України у заяві про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали.

В силу вимог ст. 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» стаціонарна психіатрична допомога - психіатрична допомога, що включає в себе обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, і надається в стаціонарних умовах понад 24 години підряд.

Відповідно до вимог ст. 14 цього ж Закону, особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в психіатричному закладі, ця особа підлягає негайній виписці.

Згідно з вимогами ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» у випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обгрунтування про необхідність такої госпіталізації.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод особа може бути позбавлена свободи як «психічно хвора», якщо дотримано трьох мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання.

Перед тим як визначати, чи було достовірно доведено, що особа страждає на психічний розлад, вид і ступені якого можуть бути підставою для примусового тримання цієї особи у психіатричній лікарні, суди повинні встановити, чи було таке тримання законним у розумінні підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, зокрема, чи була дотримана процедура, передбачена чинним законодавством України.

Недотримання вимог норм матеріального чи процесуального права при вирішенні питання про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку призводить до порушення підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Відповідність такого позбавлення особи свободи національному законодавству є недостатньою умовою; воно також має бути необхідним за конкретних обставин, які повинен встановити суд, розглядаючи справу.

Судом встановлено, що станом на день звернення КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР із відповідною заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку ОСОБА_2 існують підстави для такої госпіталізації, які установлені комісією лікарів-психіатрів, госпіталізація особи до психіатричного закладу відповідає положенням Закону України «Про психіатричну допомогу», вимогам процесуального законодавства та є необхідною, у зв`язку із тим, що ОСОБА_2 виявляє реальні наміри вчинити та вчиняє дії, що становлять небезпеку для нього та оточуючих, а його обстеження та лікування можливі лише в умовах психіатричного стаціонару, що підтверджено належними та допустимими доказами та не спростовано сторонами.

Встановивши вказані обставини, за наявності обґрунтованого висновку комісії лікарів-психіатрів про госпіталізацію ОСОБА_2 у психіатричний стаціонар у примусовому порядку, суд приходить до переконання про наявність передбачених законом підстав для примусової госпіталізації ОСОБА_2 до психіатричного закладу, а тому заяву генерального директора КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Шкробота В.В. про госпіталізацію ОСОБА_2 до психіатричного закладу у примусовому порядку слід задовольнити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 3,4 ,259,263,265, 268, 339-342, 354,355 ЦПК України, Законом України "Про психіатричну допомогу", суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву представника КНП «Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні» Тернопільської обласної ради генерального директора Шкробота В.В. про госпіталізацію до психіатричного закладу ОСОБА_2 у примусовому порядку задовольнити.

Госпіталізувати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (жителя АДРЕСА_2 ) до КНП «Тернопільська обласна комунальна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради у примусовому порядку.

Рішення суду підлягає до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення має право на поновлення строку на апеляційне оскарження в порядку вимог ч. 2 ст. 354 ЦПК України.

Заявник: представник КНП «Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні» генеральний директор Шкробот В.В., вул.Тролейбусна, 14 м.Тернопіль, код ЄДРПОУ - 02001280.

Заінтересовані особи:

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 .

- ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

- Управління соціальної політики Тернопільської міської ради, вул. Лисенка,8 м.Тернопіль, код ЄДРПОУ - 03195636.

Повне рішення складено 05 лютого 2021 року.

ГоловуючаІ. М. Черніцька

Присяжні : О.Ю. Конопляник

О.-М.Є. Чорна