Дата документу 20.08.2021 Справа № 335/7290/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2021 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 335/7290/21

Провадження № 22-ц/807/3116/21

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дашковської А.В., Кочеткової І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Сахно Оксани Володимирівни на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 липня 2021 року про передачу справи на розгляд іншого суду, в складі судді Шалагінової А.В., у справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», треті особи - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Вознесенівський відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Дніпро), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким,що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», треті особи - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., Вознесенівський відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису нотаріуса №6520 вчиненого 02.08.2016 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №SAMDN1304 від 22.08.2008, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 у розмірі 392 128 грн 58 коп.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 липня 2021 року цивільну справу передано на розгляд Оболонському районному суду м.Києва.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позов повинен розглядатися Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за місцем виконання виконавчого напису, оскільки на теперішній час виконавче провадження перебуває на виконанні у Вознесенівському відділі державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Учасники справи не скористались своїм правом надання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на вищевикладені норми процесуального закону, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставин справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Постановляючи ухвалу про передачу справи до іншого суду, суд першої інстанції виходив з того, що місце проживання позивача знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке і є місцем виконання у розумінні норм процесуального закону.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Аналогічні положення закріплені в частині 1 статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Дотримання судами процесуальних норм інституту підсудності є вимогою ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Разом з тим законодавець визначив підсудність справ за вибором позивача, зокрема частина 12 статті 28 ЦПК України передбачає, що позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 37 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" № 3 від 01.03.2013, право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.

Якщо позивач при пред`явленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

За змістом наведеного можна дійти висновку, що, не виключаючи можливість звернення позивача до суду за правилами загальної підсудності (за місцезнаходженням відповідача), альтернативна підсудність встановлює можливість звертатися до іншого суду з відповідним позовом, тобто встановлює альтернативу - можливість для позивача обрати один із двох чи більше судів.

Таким чином, позови про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню можуть бути пред`явлені як за місцезнаходженням відповідача (юридичної особи), так і за місцем його виконання.

Судом встановлено, що згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням відповідача АТ КБ «ПриватБанк» є: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ.

Виконавчий напис №6520, вчинений 02.08.2016 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М , який ОСОБА_1 просить визнати таким, що не підлягає виконанню, перебував на виконанні у Васильківському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження № 53054286 (а.с. 12).

Постановою начальника Васильківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 21.12.2017 передано виконавчий напис №6520, виданий 02.08.2016 до Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області за місцем проживання боржника: АДРЕСА_2 (а.с.13).

ОСОБА_1 зазначає, що підсудність справи нею визначена за місцем виконання виконавчого напису.

Місце виконання рішення визначене статтею 24 Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Виходячи зі змісту статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» місцем виконання судового рішення є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання. Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходженням його майна.

Отже, місце виконання рішення та місце прийняття до виконання виконавчих документів уповноваженим виконавцем можуть не співпадати та є відмінними правовими категоріями.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду в справі №263/14171/19 (провадження № 61-21991св19) від 29 жовтня 2020 року.

Таким чином, в розмінні ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» місцем виконання виконавчого напису є місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна.

За наведених обставин апеляційний суд приходить до висновку, що проведення окремої виконавчої дії в певному місці не є місцем виконання виконавчого напису.

Згідно з витягом з реєстру територіальної громади м. Запоріжжя від 19.08.2021, інформація про поточну реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 , відсутня (а.с. 37).

Позивачем місце проживання, а саме: АДРЕСА_1 , зазначено особисто при поданні позовної заяви та апеляційної скарги.

До того ж, за змістом апеляційної скарги, позивачем не спростовується факт проживання саме за цією адресою.

В матеріалах справи відсутні жодні докази щодо проживання позивача за іншою адресою.

Отже, місцем виконання виконавчого напису в цій справі є вищезазначене місце проживання боржника ОСОБА_1 , що територіально відноситься до Оболонського районного суду м. Києва, де дана справа має розглядатися.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, вважає, що суд першої інстанції вирішуючи питання про передачу справи за підсудністю в порядку, встановленому ст. 31 ЦПК України до Оболонського районного суду м. Києва, дотримався норм процесуального права, правильно дійшов висновку, що позов повинен бути переданий до суду за місцем виконання виконавчого напису, за місцем проживання позивача, що відповідає частині другій статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» та частині дванадцятій статті 28 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду та не дають підстав для встановлення порушення судом норм процесуального права, та є помилковим тлумаченням вимог статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» та частини дванадцятої статті 28 ЦПК України.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 липня 2021 року в цій справі з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Сахно Оксани Володимирівни залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 липня 2021 року про передачу справи на розгляд іншого суду в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Постанова складена 20 серпня 2021 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

І.В. Кочеткова