Справа № 569/4716/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Харечка С.П.

при секретарі Глотовій П.В.

з участю представника позивача- відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про повернення суми сплаченого завдатку, зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

20 березня 2020 року ОСОБА_2 звернулась до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_3 про повернення суми сплаченого завдатку.

В обґрунтування позову вказує, що у кінці жовтня на початку листопада 2019 року по АДРЕСА_1 вона з мамою - ОСОБА_4 , побачили оголошення про продаж 2-кімнатної квартири, що знаходиться в АДРЕСА_2 від власника. Так, як вони підшуковували житло саме від власника, без посередників, вирішили зателефонувати за номером телефону, вказаним в цьому оголошенні. Вказує, що телефон підняла жінка, яка представилася ОСОБА_5 , описала квартиру і ми домовилися про зустріч. В один із днів (точної дати огляду квартири не пам`ятає) вона з мамою ОСОБА_4 підійшли за вказаною адресою. Зазначає, що їм стало відомо, що власником квартири є ОСОБА_3 (далі - Відповідач), а ОСОБА_6 сказала, що вона представляє його інтереси, хоча це не підтверджувалося жодним документом. В процесі спілкування з Відповідачем і його «представником» та огляду квартири, вони прийняли рішення придбати її. 06 листопада 2019 року між нею та Відповідачем було укладено договір завдатку, в результаті якого вона передала йому 1000 (одну тисячу) євро в рахунок належних з мене платежів за договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 . Також вони домовилися про ціну квартири у сумі 60 000 (шістдесят тисяч) доларів. Зазначає, що ще під час перших відвідин квартири її стало відомо, що у квартирі проживає орендар, але ОСОБА_5 сказала (варто зазначити, що саме вона вела з нами переговори, а Відповідач здебільшого мовчав), що це не проблема і договір з ним буде розірвано до моменту укладення договору купівлі-продажу цієї квартири. Вранці 12 листопада вона змамою зустрілися з Відповідачем для того, щоб зняти показники лічильника і виявили, що там до цього часу проживає квартирант. Вказує, що на цей самий день 12 листопада 2019 року, в них була призначена зустріч в конторі приватного нотаріуса Олинець Алли Миколаївни за адресою АДРЕСА_4 для того, щоб укласти договір купівлі-продажу квартири. Незважаючи на невиконання домовленості зі сторони Відповідача, вона все ж була готова підписати договір та купити квартиру. Проте, коли прийшов Відповідач з ОСОБА_6 , то вони в присутності нотаріуса, заявили, що не збираються виселяти орендарів, нічим це мотивуючи. Також Відповідач відмовився укладати договір купівлі-продажу (ці обставини знаходь підтверджуються протоколом допиту свідка ОСОБА_7 ). Оскільки між ними було укладено договір завдатку, за яким 1000 (одну тисячу) євро вона передає в рахунок належних з неї платежів за договором купівлі-продажу квартири передбачено, що у разі не укладення договору з вини продавця, завдаток повертається покупцеві, тобто її. Вказує, що вона попросила Відповідача повернути ці кошти, проте він зі своїм «представником» її відмовили. Просить суд стягнути з відповідача суму завдатку в подвійному розмірі. У зв`язку з цим звертається до суду з даним позовом.

07 серпня 2020 року від ОСОБА_3 надійшов зустрічний позов до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди.

В обґрунтування зустрічного позову вказує, що йому на праві приватної власності із 04.02.2009 належить квартира, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 22713439, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 . Зазначає, що орієнтовно в кінці жовтня 2019 року він виявив бажання продати цю квартиру, а тому усно звернувся до ОСОБА_6 , аби вона, як спеціаліст у галузі операцій із нерухомим майном, допомогла у пошуку потенційних покупців. На початку листопада 2019 року ОСОБА_6 повідомила його, що до неї звернулися ОСОБА_2 та її матір - ОСОБА_4 з проханням провести огляд квартири та ймовірно узгодити вартість укладеного в майбутньому договору купівлі-продажу майна. Зазначає, що під час повторного огляду 07.11.2019 квартири, матір позивача - ОСОБА_4 запропонувала на укладенні договору купівлі-продажу у валюті - Євро (EUR), оскільки, як вона повідомила, у їх розпорядженні для купівлі нерухомого майна є лише євро, а здійснювати обмін таких коштів на долар США (USD) в сумі 60000,00 Доларів спричинить втрату конвертаційної різниці, що є дуже невигідним для них. Наголосивши на тому, що квартира продається виключно у доларах США, сторони взаємно узгодили з ОСОБА_2 та її матір`ю вартість продажу квартири 60000,00 доларів (USD), уклавши договір завдатку, за змістом якого ОСОБА_2 дала йому 1000 євро завдатку в рахунок належних з неї платежів за договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_6 . Зазначає, що сторонами погоджено, що в разі не укладення договору купівлі-продажу квартири, вказаної в п. 1 даного договору з його вини завдаток повертається, з вини ОСОБА_2 - завдаток залишається. Вказує, що жодного застереження щодо виселення із квартири, до укладення договору купівлі-продажу, тимчасово проживаючого у ній квартиранта (на платній основі) договір завдатку не містив, як і не було таких домовленості між покупцем та продавцем при обговоренні деталей укладення в майбутньому договору купівлі-продажу його квартири. Зазначає, що сторони обумовили, що за їх спільною домовленістю, укладення договору купівлі - продажу квартири повинно було відбутися 12.11.2019 у офісі приватного нотаріуса Олинець Алли Миколаївни, за адресою: АДРЕСА_7 . Вказує, що ним було вчинено обов`язкові дії з метою укладення 12.11.2019 із позивачем договору купівлі-продажу квартири підтверджується тим, що: він 07.11.2019 відразу після укладання договору завдатку знявся із реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_5 ; 07.11.2019 з метою оцінки нерухомого майна на підставі його заяви, TOB «ЦЕНТР ЕКСПЕРТ ГРУП» склало Висновок про ринкову вартість квартири, за що сплачено кошти в сумі 2800,00 грн.; 11.11.2019 за день до запланованого укладання договору купівлі-продажу квартири він отримав від Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку довідку №41 про відсутність у нього заборгованості з оплати внесків на утримання (управління) будинку та прибудинкової території, опалення, вивіз сміття, підігрів води; 11.11.2019 ним було вивезено із квартири особисті речі, які ОСОБА_2 не бажала залишити або ж викупити собі у власність. Зазначає, що виконавши усі необхідні попередні дії задля укладення 12.11.2019 договору купівлі- продажу квартири, він з усіма необхідними документами з`явився до офісу приватного нотаріуса ОСОБА_7 . Вказує, що договором завдатку не було обумовлено, що строк укладання основного договору купівлі-продажу квартири закінчується 12.11.2019 незалежно від факту його укладання чи не укладання. 12.11.2019 ним виконано усі необхідні дії, які би сприяли з його сторони, як продавця, до укладання із ОСОБА_2 договору купівлі-продажу навіть у цей день, не кажучи вже і про майбутнє. У зв`язку з тим, що 12.11.2019 у офісі приватного нотаріуса Олинець А.М. у розпорядженні ОСОБА_2 та її матері (яка повідомляла, що саме вона фінансує угоду) не було необхідної суми коштів у валюті «Долари США» та не було оригіналу договору завдатку, у нотаріуса ОСОБА_7 була відсутня юридична можливість укласти договір купівлі-продажу його квартири. Таким чином, укладення договору купівлі-продажу не відбулося з вини покупця, а не його. Відтак, ним в присутності нотаріуса ОСОБА_8 , позивача, її матері та ОСОБА_6 повідомлено ОСОБА_2 , що він готовий укласти договір купівлі-продажу квартири відразу, в тому числі і в той день - 12.11.2019, як тільки у їх розпорядженні будуть відповідні кошти, позаяк безкоштовно квартиру передавати у власність чужим для нього людям він не мав щонайменшого бажання. Вказує, що проте, до сьогоднішнього дня, ОСОБА_2 уникає зустрічі для укладення основного договору купівлі-продажу квартири, висуваючи йому безпідставні звинувачення про шахрайські дії (кримінальне провадження було закрите). Так, у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 відмовилась від виконання договору завдатку (укладання договору купівлі-продажу його квартири), він втратив 2800,00 грн., які оплатив після укладання договору завдатку за одержання Висновку про ринкову вартість квартири. При цьому, у випадку відсутності договору завдатку, потреби у виготовленні такого висновку і понесені ним майнових витрат не було. Більше того, вказує, що він не ставить питання про відшкодування йому витрачених коштів на відвантаження (вантажникам) та перевезення особистих речей (службою таксі), зняття із реєстрації його, витрачений час на підготовку до укладення договору купівлі-продажу квартири. За наведених обставин, протиправна відмова ОСОБА_2 від укладення договору купівлі-продажу згідно з попереднім договором завдатку завдала йому. майнової шкоди в сумі 2800,00 грн., які він просить стягнути на його користь. У зв`язку з цим звертається до суду із зустрічним позовом.

В судовому засіданні представник позивача відповідача позовні вимоги первісного позову підтримала та просила суд їх задовільнити, щодо вимог зустрічного позову просила суд відмовити в його задоволенні.

Відповідач позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про день та час судового засідання були повідомлені, причини неявки суду не повідомили. Однак будучи раніше присутнім в судовому засіданні представника відповідача-позивача позовні вимоги первісного позову не визнавав. Щодо вимог зустрічного позову то просив суд його задовільнити, крім того просив суд стягнути з позивача-відповідача на його користь витрати на правову допомогу.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 16 ЦК України надано право кожній особі звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа в порядку, встановленому ЦПК України, може звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статті 12,81 ЦПК України регламентують, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та встановлюють обов`язок кожної сторони довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 на праві приватної власності із 04.02.2009 належить квартира, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 22713439, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 .

06 листопада 2019 року між позивачем та відповідачем було укладено договір завдатку, в результаті якого позивач передала відповідачу 1000 (одну тисячу) євро в рахунок належних платежів за договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 . Також вони домовилися про ціну квартири у сумі 60 000 (шістдесят тисяч) доларів.

Згідно п. 3 Договору: в разі не укладення договору купівлі-продажу (обміну) квартири вказаної в п.1 даного договору з вини ОСОБА_3 завдаток повертається.

20 листопада 2019 року позивач ОСОБА_2 направила ОСОБА_3 письмову претензію про повернення коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце у випадку наявності зобов`язання, яке повинно виникати на підставі договору купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона /продавець/ передає або зобов`язується передати майно /товар/ у власність другій стороні /покупцеві/, а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно /товар/ і сплатити за нього певну грошову суму.

Оскільки договір купівлі-продажу квартири між сторонами у справі укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, про що уклали договір завдатку.

Суттєва відмінність авансу від завдатку полягає в тому, що на аванс не покладено функцію забезпечувати взяте сторонами на себе зобов`язання незалежно від того, яка сторона відповідальна за невиконання зобов`язання, той хто отримав аванс повинен його повернути.

Відповідно до правової позиції ВСУ, викладених в ухвалах Судової палати з цивільних справ від 26.02.2004 року, від 13.10.2005 року, а також від 21.06.2006 року, залишення завдатку особі, яка його одержала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовується в тих випадках, коли між сторонами було укладено договір, проте він не виконується з вини якоїсь із сторін. Якщо ж сторони домовилися укласти договір, але відповідним чином його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансовими і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавались.

Відповідно до правової позиції ВСУ, викладеною у постанові від 13.02.2013 р. у справі № 6-176цс.12, внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання. Якщо договору який-би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передана грошова сума є авансом який підлягає поверненню.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Частиною 3 ст. 635 ЦК України визначено, що зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Правові наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого завдатком передбачені вимогами статті 571 ЦК України, зокрема: якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора; якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості; сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором; у разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню.

За змістом наведених норм ЦК України завдаток є доказом існування зобов`язання, виконує платіжну функцію та є способом забезпечення виконання зобов`язання.

Згідно з положеннями статей 546, 548 ЦК України завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобов`язання, яке випливає із договору, укладеного сторонами.

Згідно зі статтею 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Судом встановлено, що умовами договору завдатку від 06.11.2019 року, який укладено між позивачем та відповідачам, не визначено строк укладення основного договору, однак основний договір купівлі-продажу квартири між сторонами не було укладено.

Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникнути на підставі договору.

Оскільки договору купівлі-продажу, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам законодавства між сторонами укладено не було, а вони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому.

Посилання відповідача-позивача на те, що саме з вини позивача-відповідача сторони не уклали основний договорів, а тому остання втратила право вимагати повернення коштів, є безпідставними, оскільки сума грошових коштів, передана згідно договору, в якому також вказано порядок повернення коштів.

Допитана в судовому засіданні нотаріус ОСОБА_9 як свідок дала показання, що сторони не дійшли згоди у зв`язку з цим не було укладено договір купівлі-продажу. Вказала, що їй зі слів сторін відомо, що в квартирі, яку позивач мала намір купити живуть орендарі, а відповідач відмовився у день укладення договору йди в квартиру, для того, щоб пересвідчитись, що там нікого немає. Щодо коштів, то їй відомо, що мати позивачки приїхала із-за кордону, щоб придбати дочці квартиру, в неї кошти були в євро, однак вона домовилась, що під час укладення договору купівлі-продажу до них на офіс підійде людина для обміну євро на долари.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 дала суду показання, що договір купівлі-продажу квартири не було укладено через орендарів, які проживали на квартирі.

Крім цього, матеріали справи не містять доказів на підтвердження обставини, що саме дії позивача були прямим наслідком неможливості укладення основного договору.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 дала суду показання, що договір купівлі-продажу квартири не було укладено через те, що власник квартири звернув увагу на той факт що з ним мали розрахуватися євро, а згідно умов договору завдатку мали розрахуватися доларами США.

На підставі викладено, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому з відповідача-позивача на користь позивача відповідача підлягає до стягнення сума завдатку в розмірі 1000.00 євро.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Таким чином, додаткове стягнення 1000.00 євро суми завдатку не підлягає задоволенню, оскільки сторони в договорі завдатку від 06.11.2019 року погодили, що сума не стягуватиметься в подвійному розмірі (п.3 договору завдатку "завдаток повертається у подвійному розмірі закреслено").

Крім того, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України,з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн.

Відповідно до ч.1ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Згідно частини третьої зазначеної статті до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України зазначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

За змістом п.1. ч.2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача.

Згідно ч. 8 вказаної статті розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо).

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При розгляді даного питання, суд враховує правову позицію Верховного Суду, яка міститься у його Постанові від 30 серпня 2018 року по справі №466/2631/16-ц, де зазначено, що: «На підтвердження цих обставин (витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги адвоката) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера)»

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року по справі №372/1010/16-ц.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування по справі.

На виконання вищевказаних вимог, представником позивача було надано суду нижченаведених документів, а саме:

Договір про надання правничої допомоги від 19.11.2021р. укладений між ОСОБА_2 з одного боку та адвокатським обєднанням «Редзель і партнери» з іншого.

Квитанцію №93 від 17.03.2020 року по якій від ОСОБА_2 сплачено кошти в сумі 10000 грн. Згідно договору від 19.11.2019 року

Тобто, стороною, надано всі необхідні документи, які передбачені ч.3 ст.137, ст. 141 ЦПК та в термін відповідно до вимог ч.8 ст.141 ЦПК України.

Проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу правову допомогу при розгляді справи в суді, суд приймає до уваги обставини справи, умови укладеного договору про надання правової допомоги від 19.11.2019 року, кваліфікацію адвоката, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи; час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значення справи для сторони, та вважає, що стягнення витрат за надання професійної допомоги адвоката, які позивач поніс підлягають до задоволення.

Сума судових витрат, які позивач сплатив у зв`язку із розглядом справи складається із витрат на правничу допомогу в сумі 10000 грн., а відтак з відповідача-позивача підлягає стягненню 10000 грн. судових витрат на правову допомогу.

Щодо вимог зустрічного позову, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Порушенням зобов`язання - є його невиконання або виконання з порушенням умов, зазначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ч.1 ст.610 ЦК України).

Частиною 1 статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно зі статтею 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі викладено, та враховуючи, що суд прийшов до висновку, про задоволення первісного позову, та те, що не укладення договору купівлі-продажу не відбулось з вини самого ОСОБА_3 позовні вимоги зустрічного позову є необґрунтованими, та такими, що не підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 258, 259, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про повернення суми сплаченого завдатку задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму завдатку в розмірі 1000 (одна тисяча ) євро.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 840,80 гривень та витрати на правову допомогу в розмірі 10000.00 гривень.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Позивач відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_9 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повний текст рішення виготовлено 01 грудня 2021 року.

Суддя Харечко С.П.