КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №370/528/15 Головуючий у І інстанції - Устимчук М.Ю.
апеляційне провадження №22-ц/824/2273/2021 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Таргоній Д.О., Ігнатченко Н.В.,

за участю секретаря Немудрої Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Сахара» на заочне рішення Макарівського районного суду Київської області від 01 липня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сахара» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

У березні 2015 року до Макарівського районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям будинку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, щовона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 .

24 грудня 2013 року в результаті монтажу запірної арматури в сантехнічному обладнанні, який здійснювався в її будинку відповідно до договору від 05 березня 2013 року на виконання робіт по влаштуванню водонагрівача та сантехнічних приладів представником товариства з обмеженою відповідальністю «Сахара», перший поверх її будинку було залито водою.

Посилаючись на те, що залиття сталося з вини відповідача, просила стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в розмірі 85248 грн., моральну шкоду в розмірі 50 тис. грн.. та судові витрати.

Заочним рішенням Макарівського районного суду Київської області від 01 липня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Сахара» на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 85135 грн. та моральну шкоду у розмірі 10000 грн. В задоволенні інших вимог відмовлено. Розподілено судові витрати.

В апеляційній скарзі ТОВ «Сахара» просило рішення суду скасувати та постановити нове рішення про відмову в позові. Вважало рішення суду не обґрунтованим і постановленим з порушенням норм матеріального і процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилалось на те, що доданий позивачем висновок експертизи може досліджуватися лише як простий письмовий доказ, який підлягає дослідженню в судовому засіданні та не може прирівнюватися до висновку експерта при призначенні експертизи в порядку визначеному ЦПК України.

ТОВ «Сахара» не визнавався висновок експертизи, оскільки в даному висновку не досліджувалась якість крану та не вказано, який проміжок часу пройшов від «перетяжки» крану та утворення тріщини до розриву різьбової частини.

Водопровідний кран кутового підключення змішувача з написом «Grohe» в якому відбувся розрив різьбової частини був куплений позивачем самостійно в іншої особи, а відтак ТОВ «Сахара» не впевнений у його належній якості.

Саме неналежна якість крану могла стати причиною утворення тріщини у різьбовій частині при неналежному виконанні робіт по його встановленні.

Зазначає, що позивачкою не було доведено, що після монтажних робіт проведених ТОВ «Сахара» ніхто сторонній не здійснював монтажно-ремонтних робіт.

Вважають, що розрив різьбової частини крану та затоплення будинку ОСОБА_1 відбулося в грудні 2013 року, тобто через десять місяців після проведених робіт, які були прийняті позивачкою без будь-яких зауважень, що підтверджується актом здачі-приймання виконаних робіт від 27 березня 2013 року та свідчить про експлуатацію крану протягом цього строку та проведення робіт ТОВ «Сахара» належним чином.

Рішенням апеляційного суду Київської області 22 грудня 2015 року вказане рішення районного суду було скасоване і в задоволені позову відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення апеляційного суду Київської області від 22 грудня 2015 року скасовано і справу передано на новий розгляд до апеляційного суду Київської області.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 07 серпня 2017 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сахара» відхилено. Заочне рішення Макарівського районного суду Київської області від 01 липня 2015 року залишено без змін.

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням ТОВ «Сахара» подало касаційну скаргу в якій просило скасувати заочне рішення Макарівського районного суду Київської області від 01 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 07 серпня 2019 року та винести по справі нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову в повному обсязі.

24 квітня 2019 року постановою Другої судової палати Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду касаційну скаргу ТОВ «Сахара» задоволено частково. Ухвалу Апеляційного суду Київської області від 07 серпня 2017 року скасовано. Справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року №452/2017 ліквідовано Апеляційний суд міста Києва та Апеляційний суд Київської області, та утворено Київський апеляційний суд.

Указом Президента України від 28 вересня 2018 року №297/2018 переведено суддів Апеляційного суду міста Києва та Апеляційного суду Київської області на роботу на посадах суддів Київського апеляційного суду.

Початком роботи Київського апеляційного суду визначено 03 жовтня 2018 року.

Нерозглянуті апеляційні скарги, заяви, клопотання, подані до Апеляційного суду міста Києва та Апеляційного суду Київської області передано до новоутвореного Київського апеляційного суду.

Справа підлягає розгляду Київським апеляційним судом.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи наступне.

ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 .

05 березня 2013 року позивач уклала із ТОВ «Сахара» договір на виконання робіт з влаштування водонагрівача та сантехнічних приборів. Роботи останнім були виконані, про що сторони 27 березня 2013 року підписали акт здачі-приймання виконаних робіт.

24 грудня 2013 року перший поверх зазначеного будинку було залито водою.

Згідно з актом обстеження будинку позивача, складеного того ж дня комісією за участю представника ТОВ «Сахара», було встановлено, що в результаті розриву різьбового крану кутового підключення змішувача «Grohe» внутрішньої водопровідної мережі будинку виникло затоплення першого поверху площею 100 кв.м. внаслідок цього пошкоджено: двері внутрішні дерев`яні в комплекті 5 шт.; двері зовнішні дерев`яні 1 к-т; кухонний гарнітур 1 к-т; паркетна підлога «Бамбук» - 18 м2; м`який куточок; стінка дитяча; крісла 2 шт.; тумбочка; стіл журнальний; декоративна підставка під квіти; вбудована шафа 3 м; люстра (в упаковці) 2 шт.; світильник (в упаковці) 5 шт.; замокання стін Н=0,15 м; сходинка дерев`яних сходів; інші будівельні матеріали.

Пояснення щодо спричинення їй матеріальної шкоди у розмірі 85135 грн. позивачем підтверджено письмовими доказами.

Згідно з висновком №1178/14-33/1179/14-34 експертного дослідження від 16 квітня 2014 року, причиною руйнування запірного крану бокового підключення, вилученого з кімнати будинку у с. Березівка Макарівського р-ну Київської обл., з розділенням його різьбової ділянки на частки, є утворення у міжрізьбовому просторі первісної тріщини від дії таких, що перевищили несучу спроможність матеріалу деталі динамічних та статичних навантажень переважно розтягу (що відповідає так званому «перетягу» при установці арматури в систему) і послідуючого поступового доламування внаслідок тривалої дії різноманітних (можливо експлуатаційних) навантажень на фоні домінуючого статичного розтягу».

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині спричинення їй матеріальної шкоди відповідачем та її розміру знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні, відповідач не довів відсутності своєю вини у завданні зазначеної шкоди. Щодо відшкодування моральної шкоди то в цій частині позовні вимоги, з врахуванням обсягу страждань, які зазнала позивачка у зв`язку з залиттям водою житлового будинку, а також душевних переживань з приводу пошкодження сімейного фотоархіву, сімейної бібліотеки, позбавлення можливості реалізації своїх життєвих потреб та вимушених змін у житті через необхідність проведення ремонтних та відновлюваних робіт, судом задоволені частково на суму 10000 грн.

Колегія суду з висновками суду першої інстанції погоджується і виходить при цьому з такого.

Згідно з положеннями ст.ст.2 та 4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до положень статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Згідно зі ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 цього ж Кодексу, передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Крім того, у ч. 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Розглядаючи спір, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції, всебічно, повно і об`єктивно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази по справі щодо їх належності, допустимості та достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та взаємозв`язку, в том числі й ті на які посилається апелянт, і обґрунтовано частково задовольнив позов.

Суд апеляційної інстанції неодноразово сприяв всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснював особам, які брали участь у справі, їх права та обов`язки, попередив про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій та сприяв здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Так, відповідно до ухвали Апеляційного суду Київської області від 13 вересня 2016 року, колегією суддів було задоволене клопотання відповідача та призначено по справі інженерно-технічну експертизу.

Разом з тим, по справі встановлено, що відповідачем нормативних документів на досліджуваний виріб на експертизу надано не було, що унеможливило об`єктивне і ґрунтовне вирішення поставлених перед експертами питань із причин відсутності інформації щодо технічних вимог до регламентованих матеріалів виготовлення, показників якості та умов експлуатації крана.

Тому, експерти повідомили про неможливість надання висновку судової експертизи.

Також, ухвалою колегії суддів Київського апеляційного суду від 02 липня 2019 року задоволено клопотання представника відповідача про призначення по справі судової інженерно-технічної металознавчої експертизи.

Призначено по справі судову інженерно-технічну металознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання:

Чи відповідає якість вилученого з кімнати будинку ОСОБА_1 у с. Березівка Макарівського району Київської області водопровідного крану кутового підключення змішувача з написом «Grohe» вимогам стандартів, технічних умов для даних виробів? Чи є зазначений кран товаром належної якості ?

Які дефекти має водопровідний кран кутового підключення змішувача з написом «Grohe» ?

Чи могла неналежна якість водопровідного крану кутового підключення змішувача з написом « Grohe » бути причиною виникнення тріщини та розриву різьбової частини крану ?

Чи наявні на водопровідному крані кутового підключення змішувача з написом «Grohe» ознаки не експлуатаційного зовнішнього механічного втручання ?

Чи могло бути причиною розриву різьбової частини крану кутового підключення змішувача з написом «Grohe» різкий перепад тиску води в системі ?

Що стало причиною руйнації водопровідного крану кутового підключення змішувача з написом « Grohe » із вказівкою на дату руйнації крану?

Проведення експертизи доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, яких попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків, що передбачена ст.ст.384,385 КК України.

Роз`яснено сторонам наслідки ухилення від участі в експертизі передбачені ст.109 ЦПК України, а саме, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Задовольняючи клопотання про призначення повторної судово-генетичної експертизи, колегія суддів виходила з принципу рівності учасників справи щодо здійснення їх процесуальних прав та обов`язків.

12 травня 2020 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов лист КНДІСЕ №19892/19-34/19893/19-31 від 06 травня 2020 року разом з клопотанням експертів про надання додаткових матеріалів та рахунком вартості проведення експертизи.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 травня 2020 року, провадження по справі було поновлено для розгляду зазначеного клопотання та повідомлено учасників справи.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 червня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання експерта про надання додаткових матеріалів для проведення експертизи, справу повернуто до експертної установи для проведення експертизи.

24 грудня 2020 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов лист КНДІСЕ №19892/19-34/19893/19-31 від 21 грудня 2020 року про неможливість проведення експертизи, оскільки станом на 21 грудня 2020 року оплата за проведення судової інженерно-технічної металознавчої експертизи не надходила.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 січня 2021 року провадження по справі було поновлено та призначено її розгляд на 02 лютого 2021 року.

У судове засідання призначене на 02 лютого 2021 року представник відповідача не прибув, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Направив клопотання про відкладення розгляду справу, з посиланням на те, що зайнятий у іншому судовому засіданні.

Позивач та її представник заперечували проти відкладення розгляду справи.

Колегія суддів ухвалила розглядати справу за відсутності представника відповідача, оскільки відповідач є юридичною особою та міг направити в судове засідання іншого представника.

Розглядаючи спір по суті, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною першою статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини першої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З викладених норм права вбачається, що кожна сторонами сама обирає стратегію захисту своїх прав, а суд розглядає справи тільки в межах заявлених сторонами вимог та наданих ними доказів.

На виконання вимог частини 5 статті 12 ЦПК України суд апеляційної інстанції сприяв учасникам судового процесу в реалізації прав, передбачених цим кодексом.

Про проведення судової інженерно-технічної металознавчої експертизи заявив клопотання представник відповідача, однак після постановлення судом ухвали про призначення експертизи відповідач ухилився від її оплати, внаслідок чого експертиза не була проведена.

Наслідки ухилення від участі в експертизі, що роз`ясненні судом учасникам справи, визначені у статті 109 ЦПК України.

На підставі статті 109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Колегія суддів враховує, що відповідач не оплатив вартість проведення експертизи, що свідчить про його ухилення від проведення судової інженерно-технічної металознавчої експертизи з метою встановлення істини у справі.

Вказана бездіяльність відповідача, що призвела до неможливості проведення експертизи, надала колегії суддів можливість визнати факт, який не визнається, та встановити, з урахуванням інших доказів, що затоплення квартири позивача сталося з вини працівника ТОВ «Сахара».

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Викладені в апеляційній скарзі доводи на думку колегії суддів є не переконливими та такими, що не спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з вимогами ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-384, ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сахара» залишити без задоволення.

Заочне рішення Макарівського районного суду Київської області від 01 липня 2015 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 03 лютого 2021 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Д.О. Таргоній

Н.В. Ігнатченко