Ухвала

29 січня 2021 року

м. Київ

справа № 760/16075/15-ц

провадження № 61-901ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа - ОСОБА_1 , про застосування наслідків нікчемних угод, зобов`язання знести незаконно побудовані будівлі та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про застосування наслідків нікчемних угод, зобов`язання знести незаконно побудовані будівлі,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду вищевказаним позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа - ОСОБА_1 , про застосування наслідків нікчемних угод, зобов`язання знести незаконно побудовані будівлі.

13 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про застосування наслідків нікчемних угод, зобов`язання знести незаконно побудовані будівлі.

08 грудня 2016 року протокольною ухвалою позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про застосування наслідків нікчемних угод, зобов`язання знести незаконно побудовані будівлі, прийнято до спільного розгляду з первісним позовом.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 24 жовтня

2019 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду

від 02 липня 2020 року, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про застосування наслідків нікчемних угод, зобов`язання знести незаконно побудовані будівлі, залишено без розгляду за заявою позивача.

Роз`яснено ОСОБА_1 право на повторне звернення до суду з зазначеним позовом на загальних підставах.

До Верховного Суду 18 січня 2021 року засобами електронного зв`язку надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 липня 2020 року, у якій заявник просив скасувати оскаржувані судові рішення та направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи по суті.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову

у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга

є необґрунтованою.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним

і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 11 травня 2016 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа - ОСОБА_1 , про застосування наслідків нікчемних угод, зобов`язання знести незаконно побудовані будівлі, передано до провадження головуючому судді Кицюк В. С.

13 жовтня 2016 року ОСОБА_1 подано до суду позовну заяву, як третьої особи з самостійними вимогами до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 про застосування наслідків нікчемних угод, зобов`язання знести незаконно побудовані будівлі.

08 грудня 2016 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про застосування наслідків нікчемних угод, зобов`язання знести незаконно побудовані будівлі, прийнято до спільного розгляду з первісним позовом.

У судовому засіданні 24 жовтня 2019 року ОСОБА_1 подано заяву про залишення позовної заяви до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про застосування наслідків нікчемних угод, зобов`язання знести незаконно побудовані будівлі, без розгляду.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Частини третя статті 13 ЦКП України зазначає, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до вимог пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про залишення його позовної заяви без розгляду, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, вірно вказав, що ОСОБА_1 правомірно скористався своїми процесуальними правами, передбаченими ЦПК України.

Посилання ОСОБА_1 на те, що суд першої інстанції не роз`яснив йому наслідки вчиненні вказаної процесуальної дії, не заслуговують на увагу, оскільки питання про залишення заяви без розгляду з підстав, передбачених пунктом 5 частини першої статті 257 ЦПК України, вирішується судом без певних застережень.

Верховний Суду погоджується з висновком апеляційного суду про те, що залишення позову без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

За таких обставин, суди дійшли вірного висновку про задоволення заяви ОСОБА_6 про залишення позовної заяви без розгляду.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають, а є лише незгодою заявника з їх змістом.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень убачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судамистатей 13, 257 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, наслідки розгляду такої скарги

не мають значення для формування єдиної правозастосовчої практики,

а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності

та неправильності судових рішень, тому є підстави для відмови у відкритті касаційного провадження за цією касаційною скаргою.

Керуючись частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва

від 24 жовтня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду

від 02 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа - ОСОБА_1 , про застосування наслідків нікчемних угод, зобов`язання знести незаконно побудовані будівлі та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про застосування наслідків нікчемних угод, зобов`язання знести незаконно побудовані будівлі, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Г. В. Коломієць

Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник