Житомирський апеляційний суд
Справа №272/516/20 Головуючий у 1-й інст. Карповець В. В.
Категорія 39 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Шевчук А.М.

за участю секретаря

судового засідання Дяченко Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 272/516/20 за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 23 листопада 2020 року, постановлене під головуванням судді Карповця В.В. у м. Андрушівка

встановив:

Позивач у травні 2020 року звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідачів заборгованість, яка виникла в зв`язку з невиконанням вимог договору б/н, укладеного 02 лютого 2012 року між Акціонерним товариством Комерційний Банк «ПриватБанк» та ОСОБА_3 , за яким останній отримав кредит на суму 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що належним чином свої зобов`язання ОСОБА_3 не виконував, у зв`язку з чим станом на 11 листопада 2019 року утворилась заборгованість в розмірі 7 586,84 грн, яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 7 586,84 грн. Проте, ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 помер. Спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідачів, де адресою реєстрації зазначено: АДРЕСА_1 . Позивач зазначає, що відповідачі прийняли спадщину, до складу якої входять зокрема і кредитні зобов`язання померлого позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, так-як відповідачі не відмовились від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки. 30 вересня 2019 року банком було направлено до спадкоємців ОСОБА_1 та ОСОБА_2 лист-претензію, згідно якого позивач пред`явив до них свої вимоги, проте відповідачами жодних дій з приводу погашення заборгованості виконано не було. Враховуючи вищезазначене, позивач просить суд стягнути в солідарному порядку в розмірі, який відповідає частці у спадщині, з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 7586,84 грн за кредитним договором №б/н від 02.02.2012, а також понесені судові витрати.

Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 23 листопада 2020 року в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк». Позивач посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції не звернув увагу на те, що ОСОБА_3 було підписано Анкету-заяву при укладенні договору № б/н від 02 лютого 2012 року, про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 03 жовтня 2012 року. Підписанням вказаної анкети-заяви, позичальник підтвердив, що повністю погоджується з вказаними Умовами та Правилами, розуміє їх зміст та зобов`язується їх виконувати, зобов`язується самостійно знайомитися з усіма змінами Умов та Правил надання банківських послуг, тарифів на сайті банку. Твердження суду про те, що укладений договір не містить підписів позичальника під Умовами та Правилами надання банківських послуг є безпідставними, оскільки такий договір є договором приєднання і жодного підпису позичальника під публічно розміщеними Умовами та правилами - закон не вимагає. Позивачем 20 січня 2017 року на адресу державної нотаріальної контори Житомирської області було направлено претензію кредитора в порядку ст.1281 ЦК України, на підставі якої було заведено спадкову справу № 15/2017 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . Спадкоємці ОСОБА_3 мали право подати заяву про прийняття або відмову від спадщини у строк з 10 серпня 2016 року по 10 лютий 2017 року. Проте, цього зроблено не було. Доказів, що відповідачі не проживали разом із позичальником на день його смерті матеріали справи не містять. Судом не враховано, що позичальник мав наявну перед банком заборгованість, а банк своєчасно та в установленому законом порядку звернувся з вимогами про стягнення заборгованості. Також, судом не враховано, що в анкеті-заяві від 02 лютого 2012 року міститься відмітка щодо володіння позичальником нерухомістю в особистій власності, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Правом подати відзив на апеляційну скаргу відповідачі не скористалися.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

За приписами ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів здійснює розгляд справи за відсутності всіх учасників справи, які не з`явились в судове засідання та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено, що 02 лютого 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 8000,00 грн. шляхом підписання анкети - заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (а.с.18 т.1).

Згідно даної Анкети-заяви зазначено, що ОСОБА_3 погоджується з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору позивачем додано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», 30 днів пільгового періоду» «Універсальна», 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/ (а.с.19 т.1).

Відповідно до розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 11 листопада 2019 року заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором №б/н від 02 лютого 2012 року становить 7586,84 грн, яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту. (а.с.12-17 т.1).

Згідно виписки руху коштів по картковому рахунку, наданому представником позивача, вбачається, що позичальник ОСОБА_3 починаючи з 25 січня 2013 року дійсно користувався кредитними коштами наданими позивачем, що свідчить про те, що ОСОБА_3 отримував кредитну картку, без якої здійснення вищевказаних банківських операцій було б неможливим. Крім того, з вищевказаної виписки вбачається, що ОСОБА_3 погашав заборгованість за кредитним договором та заборгованість за поточним тілом кредиту відсутня (а.с.104-106 т.1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.41 т.1).

20 січня 2017 року за вихідним № SAMDN5089, АТ КБ «ПриватБанк» на адресу Андрушівської державної нотаріальної контори Житомирської області було направлено претензію кредитора в порядку ст.1281 ЦК України, на підставі якої нотаріальною конторою 31 січня 2017 року заведено спадкову справу №15/2017 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . Інші заяви про прийняття спадщини не надходили (а.с.43-44,186-191 т.1).

12 вересня 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» на адресу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були направлені листи-претензії, в яких позивач заявив про свої вимоги щодо погашення заборгованості ОСОБА_3 (а.с.45-46 т.1).

Згідно довідки виданої Андрушівською міською радою 28 липня 2020 року вбачається, що ОСОБА_3 до дня смерті проживав в АДРЕСА_2 , та разом з ним проживали та були зареєстровані: колишня дружина ОСОБА_2 та дочка ОСОБА_1 (а.с.192).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відповідачка ОСОБА_2 є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , оскільки згідно доданої до позовної заяви фотокопії паспорта ОСОБА_2 вбачається, що остання перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 до 16 березня 2000 року, про що відділом РАГС Андрушівського районного управління юстиції Житомирської області складено відповідний актовий запис №22 про розірвання шлюбу. Крім того, обставинами, які мають юридичне значення для правильного вирішення спору між кредитором і спадкоємцем про стягнення заборгованості за кредитним договором у випадку смерті боржника є: прийняття спадкоємцями спадщини; наявність та розмір спадкового майна; невиконання чи неналежне виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором. Враховуючи те, що судом не здобуто доказів стосовно наявності спадкового майна та його вартості, в межах якої може бути стягнуто заборгованість, суд не знайшов підстав для задоволення позову.

Такий висновок суду є вірним виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом статті 1281 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Відповідно до положень ст.1282 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, при вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (стаття 12 ЦПК України).

Враховуючи недоведеність позивачем наявності, об`єму та вартості спадкового майна після смерті позичальника ОСОБА_3 , колегія судів погоджується із висновками суду першої інстанції про необґрунтованість позову банку до спадкоємця боржника.

Доводи апеляційної скарги про те, що районний суд повинен був самостійно встановити обсяг майнових прав, що увійшли до складу спадщини та оцінити їх в грошовому еквіваленті є безпідставними, оскільки диспозитивність цивільного судочинства унеможливлює витребування доказів за ініціативою суду, а позивач своїми правами щодо предмета спору, у тому числі щодо витребування доказів, відповідно до приписів статті 81 ЦПК України не скористався.

Таким чином доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду, вони були предметом дослідження в судовому засіданні, суд дав їм належну оцінку і вони не містять підстав для скасування чи зміни рішення суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення, а рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 23 листопада 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 лютого 2021 року.

Головуючий Судді