Провадження № 2/761/2582/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.,

при секретарі Бражніченко І.О.,

за участі

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3

представника третіх осіб ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про встановлення порядку користування приміщеннями загального користування в квартирі, що є об`єктом спільної часткової власності,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, зважаючи на наступне. 22.05.2018 р. Шевченківським районним судом мю Києва ухвалено рішення за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ОСОБА_2 , третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча дирекція Шевченківського району» про встановлення порядку користування житлового приміщення, яким визначено порядок користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 . Виділено в користування ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 житлову кімнату площею 14,2 кв. м. з балконом, в користування ОСОБА_2 житлову кімнату площею 11,1 кв. м. Місця загального користування квартири АДРЕСА_1 залишити у спільному користуванні співвласників. Проте, ігноруючи рішення суду відповідач не вважає, що місця загального користування, якими є кухня площею 6,5 кв. м., ванна кімната 2,4 кв. м., вбиральня 1,0 кв. м., коридор 6,1 кв. м., вбудована шафа 0,5 кв. .м. перебувають у спільному користуванні, а тому і обслуговування і поточні ремонтні роботи і утримання мають бути спільними витратами. Протягом тривалого часу відповідач засиляє до квартири інших мешканців без згоди та дозволу позивача. Особи, що регулярно заселяються до квартири не сплачують комунальні послуги, не несуть і витрати за пошкоджені ними речі. Позивач безліч разів зверталась до ОСОБА_2 з проханням попереджати та погоджувати проживання сторонніх людей , адже квартира об`єднана помешканнями спільного користування. У зв`язку із тим, що відповідач ухиляється від того щоб домовлятися, так і не встановлено порядку користування квартирою, що є спільною частковою власністю і позивач несе всі витрати по сплаті комунальних послуг та витрати з поточних ремонтних робіт, а відповідач жодним чином не відшкодовує понесені витрати. За таких обставин позивач просить суд встановити порядок користування приміщеннями загального користування в квартирі, що є об`єктом спільної часткової власності за адресою: квартира АДРЕСА_1 шляхом зобов`язання ОСОБА_2 письмово повідомляти інших співвласників квартири АДРЕСА_1 про намір передачі та передачу в користування житлових кімнат особам, що не є співвласниками квартири, в тому числі і за договорами оренди, та зобов`язання отримувати письмову згоду інших співвласників квартири АДРЕСА_1 про передачу в користування житлових кімнат особам, що не є співвласниками квартири, тому числі і з договорами оренди.

Провадження у даній справі відкрито 30.07.2020 р., відповідно до приписів ст. ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач ОСОБА_2 не скористався правом надати відзив на позовну заяву.

Треті особи у встановленому законом порядку пояснення по суті позову в адресу суду не направляли.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , яка одночасно є представником третіх осіб, в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, просила задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_2 має особовий рахунок у квартирі та сплачує комунальні витрати та інші витрати на утримання майна Співвласник має право здати належну йому частину квартири за згодою інших співвласників, проте така згода не потрібна у разі виділення майна (частини майна) зі спільної часткової власності у натурі, адже таке виділення призводить до припинення відносин спільної часткової власності і спільної власності взагалі для особи, яка здійснила право на виділ. Таке виділення відбулось на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22.05.2018 року. Відповідач має окремий особовий рахунок за яким здійснює необхідні платежі за власні кошти. За таких обставин, представник відповідача вважає, що позовні вимоги на отримання згоди на здачу в оренду виділену в натурі житлову кімнату є порушенням прав та інтересів відповідача на законне розпорядження своєю часткою майна.

Відповідач ОСОБА_2 підтримав позицію свого представника.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Встановлено, і не заперечується сторонами, що за результатами розгляду справи за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ОСОБА_2 , третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча дирекція Шевченківського району» про встановлення порядку користування житлового приміщення заявлені вимоги 22 травня 2018 року було задоволено в повному обсязі (справа № 761/42477/17).

Визначено порядок користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 виділено в користування ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 житлову кімнату площею 14,2 кв. м. з балконом, в користування ОСОБА_2 житлову кімнату площею 11,1 кв. м.

Місця загального користування квартири АДРЕСА_1 залишено у спільному користуванні співвласників.

Так, рішення Шевченківського районного суду м. Києві від 22.05.2018 р. набрало законної сили.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 є власниками 57/100 частини квартири АДРЕСА_1 в рівних долях відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації державного житлового фонду Радянського району м. Києва згідно з розпорядженням (наказом) № 24844 від 29.06.2000 р.

Також судом було встановлено, що 43/100 частини квартири АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 згідно до свідоцтва про право власності на житло, що його видано Шевченківською районною у м. Києві державною адміністрацією на підставі розпорядження (наказу) № 31335 від 08.07.2002 р.

За положеннями ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Позивач зазначає що відповідач, без згоди з іншими співвласниками, заселяє до квартири сторонніх осіб, не компенсує пошкоджені ними речі, не приймає участі у поточних ремонтних роботах, а тому і звернувся до суду за захистом своїх прав шляхом, визначеним у прохальній частині позову.

Положеннями ч.ч. 1,2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Приписами ч. 3 ст. 358 ЦК України визначено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Так, як свідчать обставини, встановлені під час розгляду справи, питання щодо надання в користування частини спільного майна між співвласниками квартири АДРЕСА_1 вирішено шляхом встановлення порядку користування спільним майном.

Місця загального користування було залишено у спільному користуванні співвласників квартири.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 7 від 04.10.1991 р. «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» в п. 6 роз`яснив, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності.

Як було встановлено в судовому засіданні і визнано позивачем, відповідач має окремий особовий рахунок, відкритий у зв`язку із прийнятим судом рішенням щодо встановлення порядку користування квартирою.

Разом з тим, під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про те, що обов`язок по оплаті комунальних послуг, утриманню майна, що є у загальному користуванні, відповідачем не виконується.

Слід зазначити, що питання про зміну порядку користування квартирою, застосування положень ч. 2 ст. 358 ЦК України -стягнення компенсації тощо позивачем не ставилось.

Відповідно до положень ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, як це визначено ст. 317 ЦК України.

В свою чергу ст. 361 ЦК України Співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ст. 812 ЦК України предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема квартира або її частина, житловий будинок або його частина.

За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В свою чергу за положеннями ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Підсумовуючи все наведене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено тієї обставини, що дії відповідача порушують права співвласників квартири, а тому приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст.ст. 2-5,11-13,141,223,258,259,263,268,280-285,352,354 ЦПК України, 316,317,358,361 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про встановлення порядку користування приміщеннями загального користування в квартирі, що є об`єктом спільної часткової власності.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 29.01.2021 року.

Суддя: