Справа № 479/121/20
Провадження № 22-ц/812/436/21
У Х В А Л А

28 січня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі судді Царюк Л.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 13 січня 2021 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Кривоозерської районної державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, визначення способу участі батька у вихованні дітей,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Кривоозерського районного суду Миколаївської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Кривоозерської районної державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, визначення способу участі батька у вихованні дітей.

Ухвалою Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 13 січня 2021 року відкладено підготовче судове засідання, а також задоволено клопотання позивача. Зобов`язано Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради провести бесіду з дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за місцем їх навчання за участю батьків та зобов`язано надати результати бесіди для складення повного письмового висновку щодо розв`язання спору про участь ОСОБА_2 у вихованні дітей, спільних з відповідачем.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 23 січня 2021 року оскаржила її в апеляційному порядку, подавши до суду апеляційної інстанції через поштові засобу зв`язку апеляційну скаргу, де просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, якою відмовити в задоволенні клопотання іншої сторони.

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 статті 129 Конституції України).

Водночас забезпечення апеляційного оскарження рішення суду має бути здійснено судами з урахуванням принципу верховенства права і базуватися на справедливих судових процедурах, передбачених вимогами законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За положеннями частини 2 статті 352 ЦПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Частиною 1 статті 353 ЦПК України визначено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку. Ухвала про відкладення підготовчого судового засідання та вирішення клопотання позивача у цьому переліку відсутня.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (частина 2 статті 353 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль у ньому апеляційного суду. «Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення ЄСПЛ у справі «Воловік проти України» від 06 грудня 2007 року).

Таким чином, право на суд, складовою якого є право доступу до правосуддя, в аспекті апеляційного оскарження ухвали місцевого суду може бути обмежено на національному рівні з легітимною метою та із забезпеченням пропорційності при застосуванні відповідних правових засобів, передбачених процесуальним законом. Наведене не має наслідком порушення права на доступ до правосуддя.

Правові висновки щодо порядку оскарження окремо від рішення суду ухвал суду першої інстанції висловлено Великою Палатою Верховного Суду в ухвалах від 13 червня 2018 року у справі № 522/14750/16-ц, від 13 червня 2018 року у справі № 761/6099/15-ц, від 04 липня 2018 року у справі № 623/3792/15ц, у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 522/18296/14-ц.

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі, до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Така мета є легітимною.

Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не передбачених у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження.

Ухвала суду першої інстанції про відкладення підготовчого судового засідання та вирішення клопотання позивача не входить до переліку ухвал, який визначено у частині 1 статті 353 ЦПК України, як такі, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду, а тому ухвала Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 13 січня 2021 року не може бути оскаржена в апеляційному порядку до ухвалення рішення суду по суті справи й окремо від цього рішення.

Заперечення ОСОБА_1 на цю ухвалу та мотиви її постановлення можуть бути об`єктом апеляційного перегляду виключно у разі подання апеляційної скарги на рішення суду, ухвалене по суті предмета спору відповідно до правил, передбачених частиною 2 статті 353 ЦПК України.

При цьому апеляційний суд враховує, що ухвала про відкладення підготовчого судового засідання та вирішення клопотання позивача не перешкоджає подальшому провадженню у справі (не є остаточним рішенням), а тому ОСОБА_1 має право включити до апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції заперечення на вказану ухвалу. Таке відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження питання, яке не перешкоджає подальшому провадженню у справі, є розумним обмеженням, покликаним перешкодити хаотичному руху справи і є передбачуваним для заявника з огляду на зміст статті 353 ЦПК України.

Згідно з пунктом 4 частини 5 статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 13 січня 2021 року не може бути прийнята до розгляду і підлягає поверненню судом апеляційної інстанції.

Керуючись статтею 357 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 13 січня 2021 року про відкладення підготовчого судового засідання та вирішення клопотання позивача повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення, але може бути оскаржена в касаційному порядку, передбаченому статтею 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом 30 днів.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Л.М. Царюк