ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/198/21
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Купельського А.В., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Журбіцький В.О.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Никитюка Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Квартирно-експлуатаційного відділу міста Хмельницького про поновлення на квартирному обліку за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 7 жовтня 2020 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі Військовий комісаріат), Квартирно-експлуатаційного відділу міста Хмельницького (далі КЕВ) про поновлення на квартирному обліку.

ОСОБА_2 зазначив, що у періоди з 1 листопада 1977 року до 11 листопада 1981 року та з 3 грудня 1981 року до липня 1999 року він проходив військову службу у Збройних Силах України.

Рішенням житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 14 лютого 1991 року його зараховано на квартирний облік на загальну чергу. В 1998 році позивач на склад сім`ї з чотирьох осіб, у тому числі він, дружина ОСОБА_3 , син ОСОБА_4 , дочка ОСОБА_5 , отримав у постійне користування та приватизував однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 16,7 кв.м., загальною площею 31,3 кв.м.

Наказом заступника Міністра оборони України командувача Військово-Повітряних Сил України від 15 липня 1999 року позивача звільнено з військової служби в запас за віком із залишенням на квартирному обліку для позачергового одержання житлового приміщення за рахунок житлового фонду військової частини. На час звільнення з військової служби він мав вислугу років у Збройних Силах України 21 календарний рік.

У подальшому Військова частина НОМЕР_1 була реорганізована у Військову частину НОМЕР_2 , а та, у свою чергу, в окремий структурний підрозділ Військової частини НОМЕР_3 , м. Вінниця. Після звільнення з військової служби позивач набув право залишатися на квартирному обліку до забезпечення житлом у відповідності до норм житлового законодавства, наразі, відповідачі відмовляються поновити його на цьому обліку.

За таких обставин ОСОБА_2 просив суд зобов`язати Військовий комісаріат і КЕВ поновити його складом сім`ї з 6 осіб на квартирному обліку для позачергового одержання житлового приміщення за рахунок житлового фонду Міністерства оборони України з 27 січня 1991 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 7 жовтня 2020 року в позові відмовлено.

Суд виходив з того, що ОСОБА_2 не довів підстав для перебування на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у Військовому комісаріаті.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що після звільнення з військової служби ОСОБА_2 був незаконно знятий із квартирного обліку, внаслідок чого його порушене право підлягає відновленню, а суд першої інстанції не дотримався норм чинного законодавства, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про необґрунтованість позову.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

КЕВ подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, вказуючи на законність та обґрунтованість рішення суду.
Військовий комісаріат не висловив своєї позиції щодо апеляційної скарги.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

З 1 листопада 1977 року до 11 листопада 1981 року та з 3 грудня 1981 року до 15 липня 1999 року ОСОБА_2 проходив військову службу у Збройних Силах України.

Рішенням житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 від 14 лютого 1991 року ОСОБА_2 у складі сім`ї з трьох осіб, у тому числі він, дружина ОСОБА_3 , син ОСОБА_4 , прийнято на квартирний облік за місцем служби та зараховано до загальної черги осіб, які потребують поліпшення житлових умов.

У 1998 році під час проходження служби у Військовій частині НОМЕР_2 ОСОБА_2 на сім`ю з 4 осіб отримав і приватизував однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 31,3 кв.м.

Наказом заступника Міністра оборони України командувача Військово-Повітряних Сил України від 15 липня 1999 року №103 прапорщика ОСОБА_2 , начальника сховища відділу зберігання Військової частини НОМЕР_2 , звільнено з військової служби в запас відповідно до п.п. «б» п. 46 Тимчасового положення про проходження військової служби прапорщиками і мічманами, затвердженого Указом Президента України від 13 травня 1993 року №174/93 (за віком) із залишенням на квартирному обліку для позачергового одержання житлового приміщення за рахунок житлового фонду військової частини. Вислуга військової служби ОСОБА_2 склала 21 рік 3 місяці.

22 жовтня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою про поновлення його у черзі для отримання житла при Військовому комісаріаті у зв`язку з тим, що військова частина, в якій він перебував на квартирному обліку, розформована.

Рішенням житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 та Хмельницького міського об`єднаного військового комісаріату від 15 листопада 2019 року №39 відмовлено ОСОБА_2 у зарахуванні на квартирний облік при Військовому комісаріаті.

Застосовані норми права

Частиною 1 статті 12 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 3 ст. 34 ЖК Української РСР громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, беруться на облік для одержання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду.

За змістом ч. 1 ст. 37 ЖК Української РСР облік потребуючих поліпшення житлових умов громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, що мають житловий фонд і ведуть житлове будівництво або беруть пайову участь у житловому будівництві, здійснюється за місцем роботи, а за їх бажанням також і за місцем проживання.

На час виникнення спірних правовідносин порядок забезпечення жилими приміщеннями осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом, військовослужбовців-жінок та працівників (невійськовослужбовців) Збройних Сил України був встановлений Положенням про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністра оборони України від 3 лютого 1995 року №20 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1995 року за №43/579; далі Положення).

В силу п.п. 10, 11, 13 Положення облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних частинах районів. Військовослужбовці, зараховані на квартирний облік, заносяться до книги обліку осіб, які перебувають в черзі на одержання жилих приміщень.

Військовослужбовці беруться на квартирний облік рішенням житлової комісії військової частини, затвердженим командиром військової частини. На засіданні комісії має право бути присутнім військовослужбовець, відносно якого вирішується питання прийняття на квартирний облік. Перебування військовослужбовця на квартирному обліку за останнім місцем служби, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового та позачергового одержання жилих приміщень, підтверджується довідкою, виданою відповідною КЕЧ району та командиром військової частини.

Військовослужбовці перебувають на квартирному обліку у військовій частині та КЕЧ району до отримання жилого приміщення, за винятком випадків, передбачених у цьому пункті: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала необхідність для надання іншого жилого приміщення; при переміщенні військовослужбовця до нового місця служби у інший населений пункт; при засудженні військовослужбовця до позбавлення волі на термін понад 6 місяців, крім умовного засудження; при наданні відомостей, що не відповідають дійсності та які стали основою для прийняття на облік або неправомірних дій командування при вирішенні питання про прийняття на облік.

Згідно з п. 37 Положення військовослужбовці, які перебувають на квартирному обліку, при звільненні з військової служби у запас чи відставку за віком, за станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або організаційними заходами у разі неможливості використання на службі залишаються на квартирному обліку до одержання житла у військовій частині (у випадку її розформування військових комісаріатах) і КЕЧ районів та користуються правом на позачергове одержання житла.

Майже аналогічні приписи містяться у п. 3.10 Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом Міністра оборони України від 6 жовтня 2006 року №577 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30 жовтня 2006 року за №1171/13045 ), п. 2.16 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України від 30 листопада 2011 року №737 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 січня 2012 року за №24/20337) та п. 3 розділу VI чинної Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України від 31 липня 2018 року №380 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 6 вересня 2018 року за №1020/32472).

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що держава забезпечує військовослужбовців житловими приміщеннями в порядку, передбаченому житловим законодавством.

Військовослужбовці, які потребують поліпшення житлових умов, перебувають на квартирному обліку за місцем служби. Цей облік ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних частинах районів. У разі розформування військової частини та звільнення військовослужбовця з військової служби у запас він залишається на квартирному обліку до одержання житла у військовому комісаріаті і квартирно-експлуатаційній частині району та користується правом на позачергове одержання житла.

На час звільнення із Збройних Сил України ОСОБА_2 проходив військову службу та перебував на квартирному обліку у Військовій частині НОМЕР_2 .

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 просив поновити його на квартирному обліку для позачергового одержання житлового приміщення у Військовому комісаріаті.

Матеріали справи не містять достатніх і достовірних доказів щодо розформування Військової частини НОМЕР_2 в порядку, передбаченому Положенням про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затверджене наказом Міністра оборони України від 16 липня 1997 року №300 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 грудня 1997 року за №615/2419), та її правонаступника. Також у справі відсутні докази щодо здійснення квартирного обліку у Військовій частині НОМЕР_2 чи в її правонаступника, перебування чи зняття ОСОБА_2 з цього обліку.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_2 не довів підстав для перебування на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у Військовому комісаріаті.

Доводи ОСОБА_2 про те, що після звільнення з військової служби його було незаконно знято з квартирного обліку, є необґрунтованими.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини.

Посилання ОСОБА_2 на неналежну оцінку судом досліджених доказів не відповідають фактичним обставинам справи.

Щодо належних відповідачів у справі

За змістом положень ст. 48 ЦПК України відповідачем є особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси, і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Визначення кола відповідачів, предмета та підстав позову є правом позивача, а встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Цивільний процесуальний закон покладає саме на позивача обов`язок визначати відповідача у справі.

Якщо позивач не заявляє вимоги до усіх належних відповідачів, які мають безпосередній зв`язок зі спірними правовідносинами, то суд відмовляє у задоволенні позову.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виник спір з приводу перебування ОСОБА_2 на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, за місцем служби.

Згідно наказу заступника Міністра оборони України командувача Військово-Повітряних Сил України від 15 липня 1999 року №103 ОСОБА_2 звільнено з військової служби в запас із залишенням на квартирному обліку для позачергового одержання житлового приміщення у Військовій частині НОМЕР_2 .

Оскільки ОСОБА_2 заявив позов про поновлення на квартирному обліку, то названа військова частина чи її правонаступник мають безпосередній зв`язок із спірними матеріальними правовідносинами та повинні брати участь у справі як співвідповідачі, натомість ОСОБА_2 не висунув до них позовних вимог.

Відповідно до повноважень, визначених ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не має можливості усунути цю невідповідність.

Отже, позов ОСОБА_2 не підлягає задоволенню й із тих підстав, що його заявлено не до всіх належних відповідачів.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 7 жовтня 2020 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 5 лютого 2021 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

А.В. Купельський

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції Палінчак О.М.
Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 43