Провадження № 22-ц/812/292/21 Головуючий суду першої інстанції Рак Л.М.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2021 року м. Миколаїв Справа № 713/176/20

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Базовкіної Т.М.. Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання - Андрієнко Л.Д.,

за участю: позивача - ОСОБА_1 ,

її представника - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 листопада 2020 року, ухвалене під головуванням судді Рак Л.М., в залі судового засідання в м. Очаків, о 15 год 18 хв, повний текст якого складений 01 грудня 2020 року, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

04 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Першої Очаківської державної нотаріальної контори Миколаївської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_4 . Вона є спадкоємцем за законом першої черги, проте у визначений законом строк спадщину не прийняла, оскільки за життя вона не спілкувалась з померлим у зв`язку з розлученням батьків, коли вона була у малолітньому віці, проживала окремо від нього. Про відкриття спадщини дізналася лише у 2019 року, тобто поза межами визначеного законом строку для прийняття спадщини.

Зазначала, що вказані причини пропущення строку для прийняття спадщини є поважними.

На підставі викладеного, ОСОБА_1 просила визначити їй додатковий строк тривалістю в шість місяців з моменту набрання судовим рішенням у цій справі законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .

Ухвалою Очаківського міськрайоннного суду Миколаївської області від 04 червня 2020 року неналежного відповідача у справі було замінено належним - особою, що прийняла спадщину, ОСОБА_3 .

Заочним рішенням того ж суду від 30 листопада 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку, що наведені позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини, зокрема, що їй не було відомо про смерть батька - не є поважними.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, шляхом подання апеляційної скарги, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати оскаржене судове рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що вона є спадкоємицею першої черги після смерті її батька ОСОБА_4 та на день його смерті родичам було відомо про її існування.

При відкритті спадкової справи відповідач свідомо та недостовірно повідомила нотаріуса про відсутність інших спадкоємців померлого батька.

Заяву про відмову або неприйняття спадщини вона не подавала. Суд першої інстанції не надав належної оцінки та не з`ясував підстав та причин надання відповідачем недостовірної інформації нотаріусу про коло спадкоємців. Вказана обставина і є поважною, підтвердженою та незалежною від нею причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Відповідач на день розгляду справи своїм правом надати відзив на апеляційну скаргу не скористалась.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (частина 2 статті 367 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як зазначено судом першої інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_4 .

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина у вигляді земельних ділянок - площами 5,76 га та 4,11 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані в межах території Острівської сільської ради Очаківського району Миколаївської області.

15 листопада 2016 року до приватного нотаріуса Очаківського районного нотаріального округу Миколаївської області Корчемахи С.С. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернулась відповідач ОСОБА_3 , яка є племінницею померлого та проживала з ним. За результатами розгляду цієї заяви була відкрита спадкова справа після смерті ОСОБА_4 .

Заява позивача ОСОБА_1 в матеріалах спадкової справи відсутня.

За інформацією старости села Замостя Вашківецької міської ради Вижницького району Чернівецької області позивач ОСОБА_1 з 31 травня 1993 року по даний час проживає та зареєстрована в с. Замостя.

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частиною 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Водночас правила частини 3 статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.

Подібний висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З указаним висновком погодився Верховний Суд у постановах від 01 квітня 2019 року у справі № 643/3049/16-ц, від 22 травня 2019 року у справі № 351/2403/17, від 11 листопада 2020 року № 750/262/20.

З огляду на зазначене, у випадку, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Між тим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Подібна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц, від 13 грудня 2018 року у справі № 459/295/16-ц.

Відповідно до положень частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції посилалася на поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини на її проживання в іншій місцевості, на те, що спілкувалася із покійним вкрай рідко, виключно у телефонному режимі, відтак їй не було відомо про смерть батька. Зазначала, що протягом 2018 року та 2019 року намагалася зв`язатися з батьком, однак її спроби виявилися марними.

На підтвердження цих обставин надала до суду інформаційну довідку про місце її проживання в селі Замостя Вижницького району Чернівецької області, копію свідоцтва про смерть батька, яке вона отримала 18 вересня 2019 року та копію заяви до компетентних органів про прийняття спадщини після смерті батька датовану 30 листопада 2019 року, підпис на якій посвідчено приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу.

З огляду на встановлені судом обставини та надані сторонами докази, суд першої інстанції, вирішуючи спір, дійшов правильного висновку, що неспілкування позивача зі спадкодавцем, а також необізнаність спадкоємця про факт смерті батька не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Разом з тим саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку.

Колегія суддів також вважає безпідставними посилання в апеляційній скарзі на недобросовісність поведінки іншого спадкоємця - відповідача (племінниці спадкодавця), щодо ненадання відомостей нотаріусу про наявність інших спадкоємців, оскільки вказані обставини також не свідчать про поважність причин пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини, так як не є перешкодою на вчинення спадкоємцем дій по прийняттю спадщини відповідно до норм цивільного права. Твердження скаржника в апеляційній скарзі, що суд першої інстанції не досліджував ці обставини не заслуговують на увагу, оскільки позивач взагалі ні в позовній заяві, ні при розгляді справи в суді першої інстанції не заявляла про такі обставини, а отже з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України), суд першої інстанції розглянув справу в межах заявлених позивачем вимог та на підставі поданих доказів.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що судом вірно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, рішення суду ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування немає.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а заочне рішення Очаківського міськрайонного Миколаївської області від 30 листопада 2020 року залишити без змін.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до пункту «в» частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат.

Враховуючи, що апеляційним судом рішення суду першої інстанції про відмову у позові залишено без змін, відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а заочне рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повний текст постанови складено 03 лютого 2021 року.