Справа № 314/4851/20
Провадження № 2/314/450/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2021 м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області в складі головуючого судді Мануйлової Н.Ю., секретар судового засідання Рясна А. В., розглянувши в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу № 314/4851/20 за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця,-

ВСТАНОВИВ:

23.11.2020 до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця у розмірі 7288,25 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 23.10.2007, у зв`язку з чим отримав кредит у розмірі 1200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 помер. Спадкоємцями позичальника, які постійно з ним проживав, є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 23.10.2007 становить 7288,25 грн., яка складається з: 7288,25 грн. заборгованість за тілом кредитом.

Ухвалою суду від 08.12.2020 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили. До суду надійшов відзив відповідачів на позовну заяву, у якій вони посилалися на застосування строку позовної давності, оскільки позов поданий до суду з пропуском 3-річного строку позовної давності. Також відповідачі зазначають, що сума заборгованості, зазначена у позовній заяві, є необґрунтованою.

До суду надійшла також відповідь на відзив, відповідно до якого спадкодавець, підписуючи анкету-заяву, ознайомився з умовами кредитування. До суду надано виписку по рахунку, яка має статус первинного документу, із якої вбачається, що позичальник знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами. Щодо позовної давності, представник позивача зазначив, що строк пере випущеної картки становить до останнього дня 05.2020, натомість позивач звернувся до суду з позовом до відповідача 15.11.2020, тобто до спливу строку позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 23.10.2007, у зв`язку з чим отримав кредит у розмірі 1200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 помер. Спадкоємцями позичальника, які постійно з ним проживав, є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 23.10.2007 становить 7288,25 грн., яка складається з: 7288,25 грн. заборгованість за тілом кредитом.

Відповідно до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно з відповіддю голови Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області № 02-01-46/2924 від 31.12.2020 ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований державної реєстрацією місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 з 22.03.1999 по день смерті. Станом на 25.09.2017 разом з померлим були зареєстровані державною реєстрацією місця проживання: дружина ОСОБА_1 , син ОСОБА_2 , дочка ОСОБА_4 .

Відповідно до копії спадкової справи № 35/2018 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , із заявою про видачу свідоцтва про право спадщину або із заявою про відмову від спадщини ніхто не звертався.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦП України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Позивачем 06.04.2020 було направлено претензію кредитора до Вільнянської державної нотаріальної контори.

29.05.2020 позивачем було направлено листи-претензії до спадкоємців ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , відповідно до яких позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій виконано не було.

Загальний розмір заборгованості на дату смерті позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 23.10.207 становить 7288,25 грн., яка складається з: 7288,25 грн. заборгованість за простроченим тілом кредитом.

Стосовно заяви відповідача про застосування строку позовної давності суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересів. Загальна позовна давність встановлено тривалістю у три роки.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у справі, зробленою до винесення рішення.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Така правова позиція відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

Відповідно до виписки за договором № б/н станом на 11.08.2020 останній платіж за вказаним договором на погашення заборгованості спадкодавець здійснив 24.08.2017,отже саме з цієї дати позивачу стало відомо про порушення відповідачем умов кредитного договору, а тому саме з цієї дати і розпочався перебіг строку позовної давності.

Не може вважатися добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності, зокрема, списання коштів з рахунків боржника без волевиявлення останнього. Такий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 08.11.2017 по справі № 401/6656/12-ц.

Автоматичне погашення простроченої заборгованості 26.08.2017, відображене у зазначеній виписці, не може призводити до переривання позовної давності, адже банк самостійно здійснює списання грошових коштів, і боржник, при цьому, не вчиняє будь-яких активних дій, які б стали підставою для переривання. Зазначене відповідає висновку ВС, викладеному у постанові від 13.01.2020 по справі № 442/5498/16-ц.

Враховуючи викладене, перебіг строку позовної давності починається для позивача з дати вчинення останнього платежу боржником за зазначеним кредитним договором, тобто з 24.08.2017. В той же час, із позовом про стягнення коштів зі спадкоємців позивач звернувся 23.11.2020, тобто після спливу строку позовної давності.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у справі, зробленою до винесення рішення.

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до п. 1 ст. 32 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав-учасників Конвенції виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення, що стали неповними через сплив часу (пункт 570 рішення від 20.09.2011 року за заявою №14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п. 51 рішення від 22.10.1996 року за заявами №22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства).

Виходячи з наведених обставин та відповідно до вищенаведених норм права, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 12, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 530, 629, 634, 638, 639, 1050, 1054 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Наталія Юріївна Мануйлова

29.09.2021