Справа № 944/4932/21
Провадження №2/944/1357/21
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.11.2021 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Поворозника Д.Б.,

за участю секретаря судового засідання Вербинець Т.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Яворові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання повернути майно, набуте без достатньої правової підстави,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про зобов`язання повернути майно, набуте без достатньої правової підстави, в якому просить стягнути з відповідача на його користь 5672,57 грн, з яких 5000,00 грн безпідставно набуті кошти, 511,64 грн інфляційне збільшення та 160,93 грн 3% річних.

На обґрунтування позовних вимог покликається на те, що у 2015 2016 роках він проходив військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період у Збройних Силах України, де познайомився з жителем м. Івано-Франківськ ОСОБА_2 . В подальшому вони проходили військову службу за контрактом в ЗСУ і за цей період у них склались товариські відносини. В цей період вони також обмінялись номерами телефонів і номерами банківських карток. 08 серпня 2020 року він, маючи переказати кошти своєму близькому родичу, помилково переказав 5000,00 грн. з свого карткового рахунку в АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_1 на картковий рахунок в АТ «Державний ощадний банк Україна», 784722, що належить ОСОБА_2 після виявлення цієї помилки він неодноразово телефонував ОСОБА_2 та просив повернути безпідставно набуті ним кошти. В телефонних розмовах ОСОБА_2 погоджувався їх повернути, однак не казав коли поверне дані кошти. В подальшому відповідач почав посилатися на скрутне матеріальне становище, необхідність встановлення пам`ятника на могилі батька, смерть дочки та інше. В силу приязних відносин, що склалися між ними, певний час він вірив відповідачу, однак, починаючи з 14 травня 2021 року, відповідач припинив відповідати на його телефоні дзвінки. 23 травня 2021 року він надіслав лист ОСОБА_2 з вимогою повернути безпідставно набуті ним кошти на протязі 3 днів після отримання даної вимоги за останнім відомим місцем проживання АДРЕСА_1 , а 05 червня 2021 року ідентичний рекомендований лист він направив за місцем служби відповідача, за адресою: АДРЕСА_2 . Дані вимоги відповідач отримав, однак проігнорував їх. Крім того, через мережу Інтернет він дізнався, що ОСОБА_2 тривалий час не виконує інших своїх фінансових зобов`язань, зокрема, встановлені рішеннями Івано-Франківського міського суду від 05 квітня 2012 року у справі № 0907/3106/2012 та від 05 травня 2016 року у справі № 344/10603/15-ц. Дані обставини остаточно переконали його, що відповідач умисно не повертає кошти безпідставно набуті ним. Отже, ОСОБА_2 повинен повернути йому безпідставно отримані кошти відповідно до вимог ст. 1212 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Крім того, відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України відповідач повинен сплатити йому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 24 вересня 2021 року, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Даною ухвалою також витребувано з акціонерного товариства «Ощадбанк» інформацію щодо належності банківського карткового рахунку НОМЕР_2 ОСОБА_2 .
В судове засідання ОСОБА_1 не прибув, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не прибув, про розгляд справи повідомлявся належним чином, а саме судовою повісткою, направленою поштовим відправленням з рекомендованим повідомленням про вручення. Також ОСОБА_2 про причини неявки суд не повідомив, своїх заперечень та відзиву на позов не подав.

Зважаючи на викладене вище, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, за наявними в матеріалах справи доказами.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи.

Частинами 4, 5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 16 листопада 2021 року, є дата складення повного судового рішення 22 листопада 2021 року.

Оцінивши доводи позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив таке.

Відповідно до дубліката чеку від 17 травня 2021 року ОСОБА_1 08 серпня 2020 року здійснив переказ коштів в розмірі 5025,00 грн з карти НОМЕР_3 на картку НОМЕР_4 .

Згідно з квитанцією АТ КБ «Приватбанк» від 08 серпня 2020 року № Р24А518002067С44376 ОСОБА_1 08 серпня 2020 року здійснив переказ грошових коштів в сумі 5025,00 грн на рахунок № НОМЕР_2 .

Як вбачається з відповіді АТ «Державний ощадний банку України» від 12 жовтня 2021 року № 111.25-03/66568, наданої на запит суду, номер банківської платіжної картки НОМЕР_2 емітовано на ім`я ОСОБА_2 .
Також судом встановлено, що ОСОБА_1 двічі, 23 травня 2021 року та 05 червня 2021 року, звертався до ОСОБА_2 з письмовими вимогами повернути помилково перераховані йому кошти в сумі 5000,00 грн. Факт отримання цих вимог відповідачем підтверджується наданими позивачем копіями повідомлень про вручення рекомендованих поштових відправлень та відповідними листами АТ «Укрпошта», які позивач долучив до позовної заяви.
Отже, факт перерахування ОСОБА_1 08 серпня 2020 року грошових коштів в сумі 5000,00 грн на банківський рахунок, емітований на ім`я ОСОБА_2 , підтверджено належними і достатніми доказами.
Водночас, як описано вище, позивач стверджує, що перерахував ці кошти відповідачу помилково, оскільки мав намір перерахувати не йому, а своєму родичу, а тому, ОСОБА_2 отримав кошти безпідставно (без достатньої правової підстави).
Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 вказано, що предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.

Отже, для застосування норм ст. 1212 Цивільного кодексу України крім факту отримання або збереження однією особою майна (коштів) іншої особи, обов`язковою умовою є встановлення та підтвердження факту, що таке майно (кошти) набуте безпідставно (без достатньої правової підстави) та що між сторонами відсутні договірні правовідносини.

Як зазначено вище, ОСОБА_1 стверджує, що перерахував спірні кошти ОСОБА_2 помилково, що, на його переконання, свідчить про те, що відповідач отримав кошти безпідставно (без достатньої правової підстави).
Суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

А відповідно до норм ч. ч. 1 3 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 80 Цивільного процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Однак в порушення зазначених вище вимог процесуального закону позивач ОСОБА_1 належними, допустимими та достатніми доказами не довів та підтвердив, що: спірні кошти були перераховані ним ОСОБА_2 помилково чи випадково (суд враховує, зокрема, що перерахунок коштів з банківського рахунку особи на інший передбачає вчинення кількох послідовних дій (кроків), в тому числі верифікація отримувача та підтвердження платежу); кошти перераховані без попередньої домовленості між ними, зокрема, без надання коштів обов`язку їх повернення (дар); відсутність договірних правовідносин між ними (наприклад, відносин позики).

Отже, позивач не довів належними та допустимими доказами підстави перерахуванні спірних коштів ОСОБА_2 , природи правовідносин між ними та, власне, безпідставності отримання відповідачем цих коштів.
Відповідно, на переконання суду, за таких обставин відсутні достатні та безумовні правові підстави для застосування до спірних правовідносин норм ст. 1212 Цивільного кодексу України.
Крім того, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, на яку також посилається позивач, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що, як зазначено вище, ОСОБА_1 не довів отримання спірних коштів ОСОБА_2 безпідставно (без достатньої правової підстави), відповідно, відсутні правові підстави для застосування до відповідача наслідків (відповідальності), передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України.

Враховуючи наведені вище обставини та норми законодавства, а саме, що оскільки ОСОБА_1 не довів обставин, на які він посилається на підтвердження своїх вимог, тобто не довів безпідставність отримання ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 5000,00 грн, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 15, 16, 60, 76-89, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :
У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ;

відповідач ОСОБА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Д.Б. Поворозник