Справа № 333/4731/20
Провадження № 2/331/861/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Жукової О.Є.

за участю секретаря Мироненко О.В.

представника позивача- ОСОБА_1

представника відповідача- ОСОБА_2

розглянувши в спрощеному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення витрат на поховання,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з вказаним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_4 витрати на поховання спадкодавця ОСОБА_5 у розмірі 70 845 гривень.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 .

Позивач та відповідач є спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 та прийняли спадщину.

Всі витрати на поховання Спадкодавця та витрати пов`язані зорганізацією поховання та облаштування місця поховання були понесеніПозивачем. На організацію поховання Позивачем було витрачено 54 050,00 гривень, на облаштування місця поховання, а саме виготовленняпам`ятнику та його подальше встановлення 40 000 гривень.

Загальна сума вказаних витрат становить 94 500,00 гривень. Позивач вважає, що сума компенсації його витрат на поховання Спадкодавця має бути розділена між ним та Відповідачем пропорційно часток кожного в успадкованому майні, отже оскільки Відповідач після смерті Спадкодавця успадкував 2/3 майна Спадкодавця з нього має бути стягнуто 70 875,00 гривень.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 вересня 2020 року по справі відкрите провадження, визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач 15.10.2020 року надав відзив на позов, в якому в задоволенні позовних вимог просив відмовити з тих підстав, що крім учасників справи є ще один спадкоємець ОСОБА_6 , який прийняв спадщину та на якого також покладено обов`язок щодо відшкодування завлених витрат . Також, відповідач вважає, що заявлена Позивачем сума витрат, які нібито були ним здійснені під критерій розумності не підпадає, та не доведена належними та допустимими доказами.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 січня 2021 року вказану справу передано за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Жукової О.Є. від 08 лютого 2021 року справу прийнято до провадження , визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

У вступному слові представник позивача позов підтримав, наполягав на його задоволенні.

Представник відповідача у задоволенні позову просила відмовити з підстав викладених у відзиві.

Суд, вислухавши вступне слово учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, приходить до наступних висновків.

Згідно із ст. 4 ч. 1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Відповідно до ст. 13 ч. 1 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності із положеннями ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 ..

Після її смерті відкрилася спадщина , зокрема, на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .

Заповіт померлою складений не був, тому право на спадкування за законом перейшло до її чоловіка ОСОБА_4 та синів ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , які надали до Шостої запорізької державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них.

Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них.

Дані положення кореспондуються із положеннями ст. 1278 ЦК України, відповідно до якої частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

При зверненні до суду позивачем заявлено вимоги про відшкодування 2/3 частин витрат, які були ним понесені на поховання померлого, купівлю та встановлення пам`ятника, що не узгоджується із вищевикладеним, оскільки частка відповідача у спадковому майні складає 1/3 частина.

Крім того, відповідно до частини першої статті 1232 ЦК України спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця.

Обов`язковою умовою покладення на спадкоємців обов`язку щодо покриття витрат на поховання спадкодавця є те, що ці витрати повинні бути розумними з точки зору їхнього розміру і необхідності здійснення.

Статтею 2 Закону України від 10 липня 2003 року «Про поховання та похоронну справу» визначено, що поховання померлого - це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв`язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.

Витрати на проведення поминального обіду, який проводиться після поховання, не відносяться до витрат на поховання, обов`язок щодо відшкодування яких покладається на спадкоємців на підставі статті 1232 ЦК України.

Позивачем на підтвердження понесених витрат на поховання надано копію Договору-замовлення на організацію та проведення поховання № б/н від 19.10.2019 року, згідно якого :

-Труна 1 шт. 14 500 грн.

-Вінок 1 шт. 4 250 грн.

-Хрест 1 шт. 900 грн.

-Доставка 4050 грн.

-Автокатафалк 1 шт. 4 000 грн.

-Бригада на поховання 4 550 грн.

А також на документі міститься допис «ритуальні послуги» на суму 21 800 грн. без детального переліку того, які саме ритуальні послуги були замовлені Позивачем на вказану суму.

Загальна сума у вказаному договорі складає 54 050 грн.

Також на підтвердження понесення Позивачем витрат на поховання на суму 54 050 грн. надано копію квитанції № 754087 від 19.10.2019 року.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Згідно із ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними (ст. ст. 77, 78, 79 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Порядок ведення касових операцій у національній валюті України суб`єктами господарювання, а також окремі питання організації роботи з готівкою небанківськими фінансовими установами регламентується: Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим постановою Правління Національного Банку України від 29.12.2017 № 148.

Відповідно до пункту 1 Положення №148 воно розроблено відповідно до Закону України "Про Національний банк України»" і визначає порядок ведення касових операцій у національній валюті України юридичними особами (крім банків) та їх відокремленими підрозділами незалежно від організаційно-правової форми та форми власності, органами державної влади та органами місцевого самоврядування під час здійснення ними діяльності з виробництва, реалізації, придбання товарів чи іншої господарської діяльності, фізичними особами, які здійснюють підприємницьку діяльність, фізичними особами.

Підприємства та фізичні особи-підприємці, яким Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 № 265/95-ВР надано право проводити розрахунки готівкою із споживачами без використання РРО з використанням відповідних книг обліку і специфіка функціонування яких унеможливлює оформлення ними кожної операції касовим ордером (продаж проїзних і перевізних документів; білетів державних лотерей; квитків на відвідування культурно-спортивних і видовищних закладів), оприбутковують готівку наприкінці робочого дня за сукупністю операцій у цілому за робочий день з оформленням касовими документами і відображенням у КОРО або РК. Суми готівки, що оприбутковуються, повинні відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах, про що зазначено в п. 13 Положення №148.

Касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівки, про що зазначено в п.23 Положення №148.

Згідно з п.25 Положення №148, приймання готівки в касу проводиться за прибутковим касовим ордером (додаток 2), підписаним головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником установи/підприємства. До прибуткових касових ордерів можуть додаватися документи, які є підставою для їх складання. Про приймання установами/підприємствами готівки в касу за прибутковими касовими ордерами видається квитанція (що є відривною частиною прибуткового касового ордера), підписана головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником, підпис яких може бути засвідчений відбитком печатки цієї/цього установи/підприємства. Використання печатки установою/підприємством не є обов`язковим.

Згідно п.п. 32 - 35 Положення №148, прибуткові касові ордери і квитанції до них, а також видаткові касові ордери і видаткові відомості заповнюються бухгалтером (відповідальною особою установи/підприємства, на яку покладено обов`язок з оформлення цих документів) у будь-який спосіб, який забезпечив би належне збереження цих записів протягом установленого для зберігання документів терміну. У касових ордерах зазначається підстава для їх складання і перелічуються додані до них документи. Видача касових ордерів і видаткових відомостей на руки особам, які вносять або одержують готівку, забороняється. Приймання і видача готівки за касовими ордерами проводиться тільки в день їх складання.

Прибуткові та видаткові касові ордери до передавання в касу реєструються бухгалтером у журналі реєстрації прибуткових і видаткових касових документів (додаток 4), який ведеться окремо за прибутковими та видатковими операціями. Видаткові касові ордери, оформлені на підставі видаткових відомостей, реєструються в такому журналі після здійснення виплат, зазначених у видатковій відомості. Бухгалтер (відповідальна особа установи/підприємства, на яку покладено обов`язок з оформлення цих документів) має право здійснювати реєстрацію касових ордерів і видаткових відомостей за допомогою комп`ютерних засобів, які забезпечують формування і роздрукування відповідних касових документів. У документі "Вкладний аркуш журналу реєстрації прибуткових і видаткових касових ордерів", який формується і роздруковується за відповідний день, забезпечується формування даних для обліку руху коштів.

Касир під час одержання касових ордерів або видаткових відомостей зобов`язаний перевірити: 1) наявність і справжність на документах підписів, передбачених додатками 2 та 3 до цього Положення, а на видатковій відомості - дозвільного напису керівника установи/підприємства або осіб, які ним уповноважені; 2) правильність оформлення документів, наявність усіх реквізитів.

Пунктом 2.3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ від 15.12.2004 р. № 637 (далі Положення № 637), та пунктом 1 постанови НБУ «Про встановлення граничної суми розрахунків готівкою» від 06.06.2013 р. № 210 (далі постанова № 210), установлено такі граничні суми розрахунків готівкою:

?підприємств (підприємців) між собою протягом одного дня в розмірі 10 000 грн;

?між фізособою та підприємством (підприємцем) протягом одного дня в розмірі 50 000 грн;

?фізосіб між собою за договорами купівлі-продажу, які підлягають нотаріальному посвідченню, у розмірі 50 000 грн.

Разом з тим, наявна в матеріалах справи квитанція № 754087 від 19.10.19 на суму 54050,00 гривень , з печаткою ФОП ОСОБА_8 , зазначеним вимогам чинного законодавства не відповідає, в ній не зазначено реквізитів особи, що надала такі послуги, а також прізвища та ініціали працівника який безпосередньо отримав ці кошти. Також, з огляду на граничні суми розрахунків готівкою, які в даному випадку не можуть перевищувати 50 000,00 гривень , зазначена квитанція викликає сумніви у суду щодо її достовірності , та не може бути прийнята в якості належного та допустимого доказу на підтвердження понесених витрат на поховання.

Крім того, вказані висновки суду узгоджуються з наявною в матеріалах справи відповіддю ФОП ОСОБА_8 від 28 жовтня 2020 року з вих. № 05/10, згідно якої похованням ОСОБА_5 займалася ОСОБА_9 .. Замовлення на ритуальні послуги було оформлено на суму 21 075,00 гривень, з яких: 4000,00 гривень було оформлено допомогу на поховання, а 17 075,00 гривень оплачено готівкою.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на понесення витрат на поховання та їх розумності, а тому в цій частині позов не підлягає задоволенню.

Щодо розміру витрат на встановлення пам`ятника, суд зазначає наступне.

Як роз`яснено в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», витрати на поховання (у тому числі на ритуальні послуги і обряди) відшкодовуються тій особі, яка понесла ці витрати. Витрати на виготовлення пам`ятників і огорож визначаються виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам`ятників і огорож в даній місцевості.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України "Про поховання та похоронну справу", суб`єкти господарювання можуть самостійно на підставі звернення осіб, які зобов`язалися поховати померлого, виготовляти та реалізовувати предмети ритуальної належності, якщо вони відповідають державним стандартам та затвердженій вартості, де це передбачено законодавством.

Граничні розміри витрат на виготовлення пам`ятників і огорож визначені у постанові правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України «Про витрати на поховання та пов`язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання» від 03.10.2008 року № 45 та складають у Запорізькій області 3 000 грн..

На підтвердження повенесених витрат позивач надав квитанцію видану ФОП ОСОБА_8 № 0863 від 03 серпня 2020 року на суму 40 000,00 гривень.

Однак, на підтвердження витрат на придбання пам`ятнику Позивачем не надано договір на його виготовлення, відповідну специфікацію до нього тощо.

Також, на адвокатський запит ФОП ОСОБА_10 28.10.2020 року за вих. № 06/10 була надана відповідь про те, що родичі ОСОБА_5 пам`ятник ОСОБА_5 не замовляли та не оплачували, а згідно довідки СПК «Вічність» Кушугумської селищної ради від 12.08.2021 року № 12/08, на місці поховання ОСОБА_5 ні огородки, ні пам`ятника не стоїть.

Отже, суд приходить до висновку, що надана позивачем квитанція видана ФОП ОСОБА_8 № 0863 від 03 серпня 2020 року на суму 40 000,00 гривень, не є належним, допустимим, достовірним доказом, заявлені витрати не відповідають граничному розміру витрат на виготовлення пам`ятників і огорож , а тому в цій частині позов також задоволенню не підлягає.

При цьому, суд не приймає як належний та допустимий доказа надану відповідачем нотаріально засвідчену заяву свідка ОСОБА_11 з наступних підстав.

Зокрема, у статтях 90-93 ЦПК встановлено спеціальний порядок допиту свідків, що передбачає їх виклик у судове засідання з наданням права задати їм питання усім учасникам справи.

Відповідно до частей 2, 3 ст. 67 ЦПК свідок зобов`язаний з`явитися до суду за викликом у визначений час і дати правдиві показання про відомі йому обставини. За відсутності заперечень учасників справи свідок може брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Суд може дозволити свідку брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції незалежно від заперечень учасників справи, якщо свідок не може з`явитися до суду через хворобу, похилий вік, інвалідність або з інших поважних причин.

У разі неможливості прибуття до суду та участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції за викликом суду свідок зобов`язаний завчасно повідомити про це суд. Надання показань свідків шляхом посвідчення нотаріусом не сприяє всебічному забезпеченню права учасників справи ставити питання свідкам стосовно обставин справи. Відповідно до п.2 ч.1 ст.43 ЦПК учасники справи мають право: подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 3,4,11-13, 19, 263, 265 , 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення витрат на поховання відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Повний текст судового рішення складений 25 листопада 2021 року.

Суддя: