№ 664/2954/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2021 року Цюрупинський районний суд

Херсонської області

в складі: судді Бойко В.П.,

за участі секретаря Сорока М.С.,

без сторін,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Олешки Херсонської області в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Олешківської РДА Херсонської області, про визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом і 16.11.2020 року було відкрито провадження по справі.

В позові вказано, що 07.05.2018 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Сторони не можуть дійти згоди щодо місця проживання їх дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому до суду надано заяву ОСОБА_3 , в якій він просить врахувати його бажання жити із матір`ю. Просить визначити місце проживання дитини із позивачем. Представник позивача просив справу розглянути за його відсутності, позов підтримує.

Відповідач позов визнав в повному обсязі, справу просив розглянути за його відсутності.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову в судовому засіданні суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Від 3 особи надано заяву про проведення підготовчого судового засідання за відсутності представника.

Відповідно ч.3 ст.160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Як видно зі змісту преамбули Конвенції про контакт з дітьми, визнаючи, що, як передбачено в різних міжнародних юридичних документах Ради Європи, а також у статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини, перш за все повинні враховуватися найвищі інтереси дитини.

Відповідно до ст. ст. 3, 9, 18 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини; держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України» йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

З огляду на встановлені судом обставини, а саме наявність заяви дитини сторін, якою він виявив бажання проживати із матір`ю, згоду відповідача, суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Судові витрати слід покласти на відповідача.

Керуючись Конвенцією Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року, Конвенцією про контакт з дітьми (ETS N 192), Постановою Пленуму Верхового Суду України від 21.12.2007 року № 11, ст.51 Конституції України, ст. 29, 291 ЦК України, ст.ст.160 СК України, ст. ст.12, 13, 19, 81, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , проживає у АДРЕСА_1 , зареєстрований у АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) 840,80 гривень судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя В.П.Бойко