Номер провадження: 22-ц/813/1512/21
Номер справи місцевого суду: 493/1152/20
Головуючий у першій інстанції Мясківська І.М.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,

за участю секретаря Гарбуз В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Балтського районного суду Одеської області від 18 листопада 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Пужайківської сільської ради Балтського районну Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовної заяви.

18 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Балтського районного суду Одеської області з позовом до Пужайківської сільської ради Балтського району Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай) розміром 2,68 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) по СБК «Пужайкове» на території Пужайківської сільської ради Балтського району Одеської області, яку вона, відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК Української РСР, як спадкоємець за законом першої черги, фактично прийняла, оскільки проживала разом з матір`ю до дня її смерті, вели спільне господарство, та після її смерті вступила у володіння та розпорядження належним їй майном.

В свою чергу, її покійна мати ОСОБА_2 , згідно із рішенняя загальних зборів уповноважених колгоспників, являлась членом колгоспу «Правда» Балтського району Одеської області, та працювала в колгоспі, згідно із наказу № 4 від 01.01.1944 року, до виходу на пенсію.

23 вересня 2001 року проводилося паювання земель СБК «Пужайкове» під час проведення якого з невідомих причин її мати не було включено до списку осіб, що мають право на земельну частку (пай), тому в свій час не отримана сертифікат на право на земельну частку (пай).

Наразі неможливо внести відомості про включення до списку осіб, що мають право на земельну частку (пай).

У зв`язку з чим позивач просить встановити факт, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , має право на отримання земельної частки (паю) із земель колишнього колгоспу «Правда» с. Пужайкове Балтського району Одеської області, включення до списку осіб, що мають право на земельну частку (пай), який додається до Державного акту на право колективної власності на землю та видачі сертифіката на право на земельну частку (пай), який необхідний для вирішення питання про прийняття спадщини.

А також встановити факт прийняття нею як спадкоємцем за законом першої черги спадщини у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 2,68 умовних кадастрових гектарів без визначення маж цієї частки в натурі (на місцевості) із земель колгоспу «Правда» Балтського району Одеської області, після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 18 листопада 2020 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Пужайківської сільської ради Балтського району Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на спадкове майно відмовлено в повному обсязі.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не дав належну оцінку тому факту, що з протоколу №0/1 загальних зборів жителів сіл Пужайково та Савранське Балтського району від 23.09.2001р. вбачається, що всі бувші колгоспники, які працювали в колгоспі до переведення колгоспу в асоціацію кооперативів до 01.01.1989р., мають право на одержання земельного паю, був зачитаний списочний склад пайщиків та затверджений. Під номером 267 значиться ОСОБА_2 .

Відзив на апеляційну скаргу.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи не надходив.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 (родинний зв`язок яких підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 та копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 (а.с. 7, 8), а отже в силу ч.1 ст.529 ЦК України (в ред. 1963р.) є спадкоємцем першої черги за законом, відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК України вважається такою, що прийняла його спадщину.

Як вбачається із довідки Пужайківської сільської ради Балтського району Одеської області № 103 від 02.12.2019 року , ОСОБА_2 вступила у члени колгоспу в 1944 році згідно рішення загальних зборів уповноважених колгоспників пр. № 4 від 01.01.1944 року, у 1961 році вийшла на пенсію як член колгоспу. (а.с. 11)

Згідно із довідок Пужайківської сільської ради Балтського району Одеської області № 1269 від 29.11.2019 року та № 02-09/84 від 19.02.2020 року, ОСОБА_2 не значиться в списках громадян, які мають право на земельну частку (пай) із земель СБК «Пужайкове, згідно із виписки з технічного звіту перенесенню в натуру проекту приватизації земель СБК «Пужайкове» на території Пужайківської сільської ради Балтського району Одеської області .(а.с.10)

Відповідно до робочого журналу землевпорядника сільської ради ОСОБА_3 , ОСОБА_2 значиться в списку фермерського господарства «Катя» (а.с. 14, 16-18)

З цих підстав ОСОБА_2 не отримала сертифікату на право на земельну частку (пай) або ж Державного акту на право власності на земельну ділянку.

Дії СБК «Пужайково» щодо її не включення до списку громадян членів СБК «Пужайково», які мають право на земельну частку (пай), ОСОБА_2 за життя не оскаржувала, питання про виділення їй земельної частки (паю) і видачу правовстановлюючих документів, які б підтверджували наявність у неї права власності на земельну ділянку, за її життя не вирішувалось, отже спадкодавець такого права за життя не набув.

Питання про створення багатофункціонального сільськогосподарського кооперативу «Пужайково» обговорювалося на загальних зборах жителів сіл Пужайкове та Савранське Балтського району від 23.09.2001. (а.с. 30) Будь-яких доказів щодо створення вказаного СБК, в тому числі затвердження його Статуту, проведення державної реєстрації, суду не надано, що позбавляє суд можливості зробити висновок про правонаступництво СБК «Пужайково» після колгоспу «Правда», підстави та порядок набуття членства в цьому господарстві.

Відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720/95 від 08.08.1995 право на земельну частку (пай) мають члени колективного

сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право

колективної власності на землю.

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні питання по спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Згідно із п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004. №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Таку ж позицію зазначив Верховний Суд у постанові від 26.11.2018р. у справі №392/1660/16-ц.

Отже, вирішальним питанням наявності права особи на отримання земельної частки (паю) є саме членство особи у колективному сільськогосподарському підприємстві, сільськогосподарському кооперативі, сільськогосподарському акціонерному товаристві, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ч.1 ст.81 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. (ч.6, 7 ст.81 ЦПК України).

Враховуючи, що позивачем не надано беззаперечних доказів членства ОСОБА_2 у СБК «Пужайково» на день паювання землі, тобто підстав для набуття права на земельну частку (пай), суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позов задоволенню не підлягав.

Щодо посилання позивача на порушення порядку створення СБК «Пужайково» суд першої інстанції вірно ці доводи до уваги не прийняв, оскільки відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а вказані доводи позивачки виходять за межі заявлених нею вимог.

Відповідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Враховуючи, що в судовому засіданні не доведено членство ОСОБА_2 у СБК «Пужайково» на день паювання землі, тобто підстав для набуття права на земельну частку (пай), то не підлягає задоволенню вимога позивача про встановлення факту, що має юридичне значення, оскільки від нього не залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав позивача.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржник не довела обставини, на які посилалась як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надала.

Щодо доводів апеляційної скарги, то судова колегія зазначає, що вони є неспроможними, оскільки список, в якому ОСОБА_2 значиться під номером 267, є переліком осіб без зазначення що це за список, ким затверджено і яку взагалі юридичну силу має, а тому у розумінні інституту доказування не може вважатись належним та допустимим доказом. Більш того, представник позивача у судовому засіданні у суді апеляційної інстанції не зміг чітко визначитись із цим списком, заявивши, що, можливо, це список ФГ «Катя».

Твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального закону, не є такими, що порушують розгляд справи по суті.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без змін.

Рішення Балтського районного суду Одеської області від 18 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судове рішення виготовлено 02 грудня 2021 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк