Єдиний унікальний номер 243/9645/20
Номер провадження 22-ц/804/455/21
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року

м. Бахмут

справа № 243/9645/20

провадження № 22-ц/804/455/21

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого Хейло Я.В.,

суддів Мірути О.А., Тимченко О.О.

за участю секретаря Цимбал Д.А.

учасники справи:

позивач Слов`янська міська рада Донецької області,

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в місті Бахмут цивільну справу за апеляційною скаргою Слов`янської міської ради Донецької області на заочне рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18 листопада 2020 року по цивільній справі за позовом Слов`янської міської ради Донецької області до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням (суддя Хаустова Т.А.), ухваленого в приміщенні суду в місті Слов`янськ Донецької області,

ВСТАНОВИВ:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У листопаді 2020 року Слов`янська міська рада Донецької області звернулась до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позов мотивовано тим, що до Слов`янської міської ради Донецької області надійшов Лист від ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ВО «Слов`янськтепломережа» від 29 липня 2019 року № 09/2460 щодо не проживання громадян за місцем реєстрації та накопичення боргу за комунальні послуги по АДРЕСА_1 .

Нерухоме майно - будівля гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , є об`єктом комунальної власності територіальної громади м. Слов`янська, що підтверджується Рішенням Слов`янської міської ради від 14 квітня 2004 року №18-ХУІ-24 «Про прийняття майна, що знаходилося на балансі ГЖКП «Жилсервис» з державної до комунальної власності Територіальної громади».

Відповідно до Рішення Виконавчого комітету Слов`янської міської ради від 23.04.2008 № 329 КП ЖЕК №6 визначено балансоутримувачем комунальної власності Територіальної громади м. Слов`янська гуртожитку по АДРЕСА_1 .

Рішенням Виконавчого комітету Слов`янської міської ради від 29 травня 2019 року № 1267 гуртожиток по АДРЕСА_1 було передано з балансу Комунального підприємства Слов`янської міської ради ЖЕК № 6 на баланс Управління житлово-комунального господарства Слов`янської міської ради.

Договір найму житлового приміщення між управлінням ЖКГ та наймачем кімнати АДРЕСА_2 , за період з 01 червня 2019 року не укладався, що підтверджується Листом управління ЖКГ від 26 червня 2020 № 01-11/1052.

Комісією, створеною Наказом начальника Управління житлово - комунального господарства Слов`янської міської ради від 16.08.2019 № 85, було складено Акти про фактичне місце проживання/не проживання особи в жилому приміщені гуртожитку комунальної власності Територіальної громади м. Слов`янськ від 14 серпня 2019 року, 12 лютого 2020 року, 26 травня 2020 року, якими встановлено факт не проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кімнаті АДРЕСА_2 .

Зі слів сусідів, ОСОБА_1 тривалий час не проживає та відсутній з 2013 року.

Відповідно до всіх вищевказаних актів гр. ОСОБА_1 за даною адресою не проживає більше 3-х років, його місце проживання не відомо.

Згідно Довідки Відділу з ведення реєстраційного обліку місця проживання та місця перебування фізичних осіб Слов`янської міської ради від 26 травня 2020 №22-15/2225 відповідно до відомостей, що містяться в Реєстрі територіальної громади м. Слов`янська, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_1 за вищевказаною адресою тривалий час не проживає та комунальні послуги не сплачує, внаслідок чого виникла заборгованість зі сплати комунальних послуг.

Визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням необхідно для зняття з реєстраційного обліку за його останнім місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Просив суд визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право користування кімнатою АДРЕСА_2 .

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18 листопада 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

У апеляційній скарзі Слов`янська міська рада Донецької області просить оскаржуване рішення скасувати, та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

В апеляційній скарзі позивач посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Посилається на положення статті 19 Конституції України, статті 319, 391 ЦК України, статтю 71 ЖК УРСР, статтю 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» висновок ВС у постанові від 24.10.2018 у справі №490/12384/16-ц, у постанові від 28.04.2020 у справі №761/20452/17 та зазначає, що відповідач не проживає за місцем реєстрації тривалий час без поважних причин,закон вичерпного переліку поважності причин не встановлює. Визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням необхідно для зняття його з реєстраційного обліку з останнього місця проживання за адресою АДРЕСА_2 .

Доводи апеляційної скарги ідентичні доводам викладеним у позові.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник Слов`янської міської ради Донецької області в судове засідання не з`явився, причину не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

З Довідки Відділу з ведення реєстраційного обліку місця проживання та місця перебування фізичних осіб Слов`янської міської ради від 26 травня 2020 №22-15/2225, вбачається, що відповідно до відомостей, що містяться в Реєстрі Територіальної громади м. Слов`янська, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . (а.с. 27)

З повідомлення Управління житлово комунального господарства Слов`янської міської ради Донецької області № 01-11/1052 від 26 червня 2020 року вбачається, що Договір найму житлового приміщення між Управлінням житлово - комунального господарства та наймачем кімнати № НОМЕР_1 гуртожитку по АДРЕСА_1 , за період з 01 червня 2019 року не укладався. (а.с. 26)

Акти про фактичне місце проживання/не проживання особи в жилому приміщені гуртожитку комунальної власності Територіальної громади м. Слов`янськ від 14 серпня 2019 року, 12 лютого 2020 року, 26 травня 2020 року, які складені Комісією Управління житлово - комунального господарства, створеною Наказом начальника управління житлово- комунального господарства Слов`янської міської ради від 16.08.2019 № 85, якими встановлено факт не проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кімнаті АДРЕСА_2 . Зі слів сусідів, мешканець ОСОБА_1 тривалий час не проживає та відсутній з 2013 року. (а.с. 13-20-21, 23, 24, 25)

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

У відповідності з вимогами статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга Слов`янської міської ради Донецької області підлягає залишенню без задоволення.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що доказів, що надані на підтвердження позовних вимог не дають підстав для висновку про обґрунтованість позову.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до відомостей з Реєстру Територіальної громади м. Слов`янська, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . (а.с. 27)

Договір найму житлового приміщення між Управлінням житлово-комунального господарства, на балансу якого знаходиться гуртожиток, та наймачем кімнати № НОМЕР_1 гуртожитку по АДРЕСА_1 , за період з 01 червня 2019 року не укладався. (а.с. 26)

У частині 4 статті 9 ЖК УРСР визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Стаття 71 ЖК УРСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами.

За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймачем, а у разі спору - судом.

Відповідно до статті 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

В обґрунтування позову Слов`янською міською радою Донецької області надано акти про фактичне місце проживання/не проживання особи в жилому приміщені гуртожитку комунальної власності Територіальної громади м. Слов`янськ від 14 серпня 2019 року, 12 лютого 2020 року, 26 травня 2020 року, які складені Комісією Управління житлово-комунального господарства, створеною Наказом начальника управління житлово- комунального господарства Слов`янської міської ради від 16.08.2019 № 85, якими встановлено факт не проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кімнаті АДРЕСА_2 . Зі слів сусідів, мешканець ОСОБА_1 тривалий час не проживає та відсутній з 2013 року. (а.с. 13-20-21, 23, 24, 25).

Вказаними актами зафіксовано лише факт відсутності відповідача за місцем реєстрації, але не зазначена причина його не проживання та місце фактичного перебування.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та частиною четвертою статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

ЄСПЛ у рішенні від 02 грудня 2010 року у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» (заява № 30856/03) зазначив, що втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право особи на повагу до житла.

Виселення особи з житла без надання іншого житлового приміщення можливе за умов, що таке втручання у право особи на повагу до житла передбачене законом, переслідує легітимну мету, визначену у пункті 2 статті 8 Конвенції, та є необхідним у демократичному суспільстві. Відповідність останньому критерію визначається з урахуванням того, чи існує нагальна суспільна необхідність для застосування такого обмеження права на повагу до житла та чи буде втручання у це право пропорційним переслідуваній легітимній меті.

Навіть якщо законне право на зайняття житлового приміщення припинене, особа вправі мати можливість, щоб її виселення було оцінене судом на предмет пропорційності у світлі відповідних принципів статті 8 Конвенції.

Неврахування національними судами принципу пропорційності у справах про виселення особи з житла є підставою для висновку про порушення стосовно такої особи статті 8 Конвенції.

При цьому відсутність договору найму між позивачем та балансоутримувачем гуртожитку не висновки суду не впливає, оскільки позивач вправі звернутись до суду за захистом свого права, яке підлягає захисту судом на підставі пункту 1 частини 2 статті 6 ЦК України шляхом зобов`язання укласти договір на умовах, передбачених нормативним актом обов`язкової дії або шляхом стягнення недоплачених сум за користування фактично наданими комунальними послугами. Саме такі способу захисту права позивача відповідають принципу пропорційності. Відмова від укладення договору найму на житлове приміщення, а також несплата комунальних послуг, послуг з утримання будинку та прибудинкової території як підстави для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, не передбачені ЖК Української РСР та ЦК України.

Зазначені висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 320/1941/16-ц.

Відповідно до частини 1 статті 86 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин 1-2 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Надані позивачем докази на підтвердження позовних вимог у відповідності з положеннями статтей 76-81 ЦПК України не дають підстав для висновку про відсутність відповідача за місцем проживання без поважних причин, а лише факт тривалої відсутності відповідача за місцем реєстрації , сам по собі , без з`ясування об`єктивних причин його непроживання, за законом не є підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки суд правильно застосував до даних правовідносин норми матеріального права та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з підстав, заявлених позивачем.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

У відповідності з вимогами статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи викладене, судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Слов`янської міської ради Донецької області залишити без задоволення.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий Я.В. Хейло

Судді: О.А. Мірута

О.О. Тимченко