Справа № 591/3423/18
Провадження № 2/591/224/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2021 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді Сидоренко А.П.

з участю секретаря судового засідання - Ханюкової-Липової І.А.

позивачки - ОСОБА_1

представника позивачки - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

представника третьої особи - Ярмоленка М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Управління «Служба в справах дітей» Сумської міської ради, Сумський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Маслової О.Є. звернулася до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_3 та свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем вона зареєструвала шлюб 20 липня 2007 року, який був розірваний рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 01 липня 2011 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які живуть разом з позивачкою. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 30 травня 2011 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів доходів відповідача, щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У зв`язку з тим, що відповідач не виконує свого обов`язку по вихованню матеріальному утриманню дітей, вважає, що за рішенням суду його необхідно позбавити батьківських прав.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач ОСОБА_3 разом з дітьми не живе з 2011 року і не приймає ніякої участі в їхньому вихованні. Протягом останніх семи років відповідач жодного разу не виявив власного бажання побачити дітей, тобто злісно ухиляється від виконання своїх обов`язків по участі у вихованні дітей. Крім того, відповідач постійно ухиляється і від обов`язку по утриманню дітей, а тому має заборгованість по аліментам з 16 листопада 2016 року по цей час.

Донька ОСОБА_7 та син ОСОБА_6 відвідують Сумську спеціалізовану школу 1-Ш ступенів №29 міста Суми, але відповідач, як батько дітей, жодного разу до навчального закладу не з`являвся, вихованням дітей займається лише позивачка.

Позивачка зазначає, що зараз тимчасово не працює, перебуває у відпустці по догляду за малолітньою дитиною від другого шлюбу, а тому без матеріальної допомоги відповідача не має можливості на достатньому рівні утримувати дітей.

Посилаючись на зазначені обставини, просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

25 червня 2019 року Зарічним районним судом м. Суми винесено заочне рішення по зазначеній справі (т. І, а.с.168-172).

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 25 жовтня 2019 року заочне рішення від 25 червня 2019 року у вказаній справі скасовано. Призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання на 09 січня 2020 року 14 год. 20 хв. (т. І а.с.240-241).

09 січня 2020 року протокольною ухвалою суду підготовче засідання відкладено до 25 лютого 2020 року на 11 год. 20 хв. у зв`язку з клопотанням відповідача про відкладення розгляду справи.

25 лютого 2020 року від відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позов, в якому зазначає, що проти позовних вимог заперечує у повному обсязі. Посилання позивачки на те, що він не приймає участі у вихованні дітей, не проводить з ними час, не цікавиться їхнім життям, потребами, станом здоров`я, навчанням - не відповідають дійсності. Після розірвання шлюбу він продовжує спілкуватися з дітьми, коли діти відвідували дитячий садок №6 «Метелик», що знаходиться по АДРЕСА_1 , він відводив та забирав дітей з дитячого садку. На прохання дружини діти проживали з ним, разом з дітьми їздять до діда ОСОБА_9 , в село Вільшана Недригайлівського району Сумської області. Він разом з дітьми часто відвідує свого батька ОСОБА_9 . ОСОБА_6 і ОСОБА_5 перебувають в гарних стосунках з дідом. В період канікул він відвозить дітей до діда. В цьому році в липні він з дітьми проживав у діда в селі Вільшана.

Зазначає, що він перебуває у гарних стосунках зі своїми дітьми. Також просить суд звернути увагу суду на ту обставину, що Служба дітей до нього жодного разу не зверталась.

Крім того, вказує на те, що він є інвалідом ІІ групи, йому призначена соціальна допомога, яку він отримує щомісячно. По цій причині він не може сплачувати аліменти. Посилаючись на вказані обставини, просить суд відмовити в задоволенні позову (т.І а.с.11-12).

25 лютого 2020 року у зв`язку з тим, що головуючий суддя Грищенко О.В. перебуває у нарадчій кімнаті по справі №591/1082/19, провадження №2/591/212/20 розгляд справи відкладено до 28 лютого 2020 року.

28 лютого 2020 року у зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача та його представника, протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 20 березня 2020 року, 09 год. 30 хв.

26 лютого 2020 року від позивачки ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, в якій повідомляє суд, що відповідач продовжує ухилятися від утримання дітей. З серпня 2019 року по цей час ним не сплачено жодної копійки, не зважаючи на те, що він щомісячно отримує пенсію і як платник аліментів повинен був повідомити про це державного виконавця. Про те, що відповідач отримує пенсію, вона повідомила державного виконавця, але досі жодного разу аліменти на її ім`я не надходили. Крім того, якщо діти підтримують родинні відносини з дідусем та бабусею, а відповідач живе разом з батьками і бачить інколи дітей, коли ті приходять відвідати дідуся та бабусю, то це зовсім не означає, що він приймає участь у вихованні дітей. Саме вона проживає з дітьми, забезпечує їх усім необхідним, весь свій час вона приділяє їхньому вихованню.

Також зазначає, що вона звернулася з позовом про позбавлення відповідача батьківства виключно в інтересах дітей. Відповідач жодним чином не намагається бути для дітей позитивним прикладом, не сприяє їхнім досягненням у навчанні, не піклується про їх стан здоров`я, що свідчить про нехтування відповідачем своїми обов`язками по вихованню дітей. При цьому зазначає, що відповідач ніде не працює, але дітям уваги не приділяє, весь час проводить зі своїми друзями або дивиться телевізор (т. ІІ а.с.28-29).

19 березня 2020 року від представника відповідача - адвоката Біцан О.М. надійшли заперечення, в яких зазначає, що відповідач з позовом не згоден, він продовжує зустрічатися з дітьми та спілкуватися з ними, влітку в період канікул їздив з дітьми до дідуся в с. Вільшани Недригайлівського району.

Не зважаючи на свій вік, відповідач є інвалідом 2 групи, має поганий стан здоров`я, неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні в різних медичних закладах. Він дійсно перебуває на обліку в Департаменті соціального захисту населення Сумської міської ради, і як інвалід 2 групи отримує державну соціальну допомогу в розмірі 1500 грн. Ніяких інших доходів не має. Наявність у нього інвалідності і його стан здоров`я не дають йому можливість працювати. Сам факт несплати аліментів згідно закону не є підставою для позбавлення батьківських прав. Позивачка отримала виконавчий лист про стягнення аліментів, та здала його у виконавчу службу, куди його, особисто, жодного разу не викликали. Зазначає, що він не ухиляється від сплати аліментів.

Вказує, що відповідач допомагає своїм дітям продуктами харчування, а саме - передавав позивачці декілька мішків картоплі, вирощеної на земельній ділянці у діда, мішок цукру, биту птицю (качки) та овочі, проти чого позивачка не буде заперечувати.

Крім того, відповідач спілкується з дітьми, цікавиться їх успіхами в школі та навчанні, був на батьківських зборах у школі.

Таким чином він вважає, що законних підстав для позбавлення батьківських прав відносно дітей не має.

Відповідно до закону орган опіки та піклування в особі Управління служби у справах дітей Сумської міської ради надали висновок про позбавлення батьківських прав відповідача відносно дітей. Але вважає, що такий висновок зроблений безпідставно, без всебічного та об`єктивного вивчення всіх обставин, як цього вимагає закон, а тому не може бути врахований судом.

В процесі підготовки даного висновку, орган опіки та піклування не врахував, що позбавлення батьківських прав є крайнім засобом відповідальності того з батьків, проти якого поданий такий позов, в процесі підготовки даного висновку ніхто з органу опіки та піклування з відповідачем навіть не поспілкувався, не був врахований стан здоров`я відповідача, а також те, що він не втратив батьківських почуттів до своїх дітей і заперечує проти позбавлення батьківських прав. Просить в задоволенні позову відмовити (т. І а.с.140-143).

20 березня 2020 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 19 травня 2020 року, 15 год. 20 хв. у зв`язку з неявкою сторін по справі.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 19 травня 2020 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду на 28 липня 2020 року, 14 год. 00 хв.

Згідно розпорядження Зарічного районного суду м. Суми від 02 липня 2020 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку з тим, що суддя Грищенко О.В. звільнена у зв`язку з поданням заяви про відставку, вказана справа передана у провадження судді Сидоренко А.П.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 14 липня 2020 року справу прийнято до свого провадження суддею Сидоренко А.П. та призначено її до судового розгляду з викликом учасників справи на 30 вересня 2020 року, 15 год. 00 хв.

30 вересня 2020 року від відповідача ОСОБА_3 надійшли заперечення на відповідь на відзиві, в яких вказує на те, що дійсно він проживає за адресою: АДРЕСА_2 зі своєю матір`ю. Його батько проживає окремо в сільській місцевості, в с. Вільшана, Недригайлівського району Сумської області. Після розірвання шлюбу він продовжує спілкуватись з дітьми. Коли діти відвідували дитячий садок №6 «Метелик», що знаходиться по АДРЕСА_1 , він відводив та забирав дітей з дитячого садка. На прохання дружини, діти проживали з ним, разом з дітьми їздять до діда ОСОБА_9 . Тому просить суд в задоволенні позову відмовити (т. ІІ а.с.85-86).

30 вересня 2020 року протокольною ухвалою суду по справі оголошена перерва до 21 січня 2021 року для забезпечення явки свідків в судове засідання.

В даному судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги.

Відповідач та його представник заперечували проти позову.

Представник третьої особи Управління «Служби у справах дітей» Сумської міської ради в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, та вважає за можливе позбавити батьківських прав відповідача відносно дітей.

Представник третьої особи Сумського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи сповіщений судом належним чином.

Суд, вислухавши думку осіб, які з`явилися в судове засідання, свідка, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 20 липня 2007 року по 01 липня 2011 року, що підтверджується копією заочного рішення Зарічного районного суду м. Суми від 01 липня 2011 року (т. І а.с.8).

Відповідач ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (т. І, а.с.5, 6).

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 30 травня 2011 року з відповідача ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей - доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу (заробітку), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з 05 квітня 2011 року, аліменти стягувати на користь матері дітей ОСОБА_1 (т. І а.с.7).

Діти проживають з позивачкою за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується довідкою міського єдиного інформаційно-розрахункового центру (т. І а.с.9), та не заперечується відповідачем.

03 серпня 2013 року позивачка уклала шлюб з ОСОБА_14 та змінила прізвище на ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (т. І а.с.18).

З довідки, наданої Зарічним ВДВС м. Суми 27 квітня 2018 року, вбачається, що у період з 16 листопада 2016 року по 27 квітня 2018 року боржник ОСОБА_3 не сплачував аліментів (т. І а.с.11).

З довідки Комунальної установи Сумська спеціалізована школа І-ІІІ ступенів № 29 м. Суми Сумської області від 19 квітня 2018 року №180 вбачається, що ОСОБА_6 навчається у 3-Д класі школи. Батько з приводу навчання та виховання сина з учителями не спілкувався, батьківські збори не відвідував. (т. І а.с.12).

З довідки Комунальної установи Сумська спеціалізована школа І-ІІІ ступенів № 29 м. Суми Сумської області від 18 квітня 2018 року №178 вбачається, що ОСОБА_5 навчається у 4-Є класі школи. Батько з приводу навчання та виховання доньки з учителями не спілкувався, батьківські збори не відвідував. (т. І а.с.13).

Управлінням «Служба у справах дітей» Сумської міської ради наданий висновок, згідно якого вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , 1976 року народження, відносно доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Службою встановлено, що ОСОБА_3 не піклується про фізичний і духовний розвиток своїх дітей, не цікавиться їх долею, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує для них необхідного харчування, медичного догляду, не спілкується з дітьми у обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надає дітям доступу до культурних та духовних цінностей, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світогляду, не поважає гідності своїх дітей. Зазначено у висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав (т. І а.с.140-143).

Свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що вона є матір`ю позивачки. Пояснила, що нічого позитивного сказати про відповідача не може, бо він не брав участі в утриманні дітей, вона працювала та допомагала доглядати дітей, а донька тоді вчилася в Університеті. Відповідач не допомагав їй. Тоді ще свекруха її була жива, та допомагала багато. Свідок брала дітей на вихідні, ходили на річку, в музей, щонеділі бачилися з ними. ОСОБА_5 просилася переночувати, і вона її запитувала, чи спілкується вона з батьком, і ОСОБА_5 сказала, що рідко. ОСОБА_5 казала, що як заходила до бабусі відповідача, то бачила батька. Також свідок вказала, що діти говорили, що на Новий рік батько нічого не подарував. Дід і баба передавали овочі дітям. Діти говорять, що тато рідко телефонує. На дні народження дітей вона не бачила відповідача. Діти без емоцій ставляться до батька.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Аналіз вищевказаних положень закону дає підстави вважати, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків, а також спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Під час судового розгляду встановлено, що відповідач має бажання відновити спілкування з дітьми, та обставини їх спілкування не заперечується позивачкою та допитаним в судовому засіданні свідком, відповідач має бажання та намагання змінити свою поведінку.

Не може свідчити про свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків по утриманню дітей факт стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дітей, оскільки таке є одним із способів захисту прав дитини на належне матеріальне забезпечення та свідчить про спонукання батька до надання дитині належного утримання. Наявність заборгованості по аліментам сама по собі не є підставою для позбавлення батька дитини батьківських прав.

Враховуючи положення національного законодавства, а також зважаючи на вказані обставини, суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача відносно дітей не є виправданим, оскільки таке не сприятиме нормальному фізичному та психічному здоров`ю дитини.

В силу ч. 6 ст. 19 СК України суд не погоджується з висновком Служби у справах дітей Сумської міської ради про позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дітей, а також не відповідає обставинам, встановленим під час судового розгляду. У висновку не наведено підстав та аргументів, які б вказували на доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, яка робота проведена органом опіки та піклування з відповідачем щодо врегулювання зазначеного конфлікту. Висновок не містить однозначних обставин, які б вказували на наявність підстав для застосування відносно відповідача такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає за доцільне в задоволенні позовних вимог про позбавлення відповідача батьківських прав відмовити.

Разом з тим, враховуючи, що у судовому засіданні дійсно встановлені факти неналежного ставлення відповідача до його батьківських обов`язків, суд вважає доцільним попередити відповідача про неприпустимість ухилення від участі у вихованні і утриманні дочки та про необхідність зміни ставлення до її виховання, що у даному випадку, на думку суду, буде достатнім і дієвим заходом.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 133, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав відмовити.

Попередити ОСОБА_3 про неприпустимість ухилення від участі у вихованні і утриманні дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та про необхідність зміни ставлення до їх виховання.

Покласти на органи опіки та піклування контроль за виконанням ОСОБА_3 батьківських обов`язків стосовно дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Третя особа: Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, місцезнаходження: м. Суми, вул. Харківська, 35, ;

Третя особа: Сумський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), місцезнаходження: м. Суми, вул. Петропавлівська, 75, .

Повне судове рішення виготовлене 29 січня 2021 року.

Суддя А.П.Сидоренко