ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2021 року

м.Суми

Справа №950/1293/20

Номер провадження 22-ц/816/1289/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Ткачук С. С.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка була подана його представником - адвокатом Дмитренком Віталієм Вікторовичем, на рішення Лебединського районного суду Сумської області від 17 червня 2021 року, ухвалене у складі судді Стеценка В.А., у м. Лебедин Сумської області, повний текст якого складено 22 червня 2021 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,

в с т а н о в и в :

У липні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому, уточнивши свої позовні вимоги (а.с. 45), просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі 3500 грн в місяць, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду та до досягнення ним 23 років.

Свої вимоги мотивувала тим, що вони з відповідачем мають спільного сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходиться на її утриманні. Після досягнення сином повноліття, відповідач матеріальної допомоги на його утримання не надає, незважаючи на те, що на даний час їх син навчається в Сумському аграрному університеті на денній формі навчання на контрактній основі. Зазначає, що нею були оплачені курси поглибленого вивчення англійської мови та курси по підготовці водіїв. Крім того, вона несе витрати на проживання сина, оплату житлово-комунальних платежів, канцелярські товари, одяг та продукти харчування.

Посилаючись на вартість навчання та витрати які вона несе на утримання сина, вважає, що відповідач має сплачувати на її користь аліменти в розмірі 3500 грн, так як саме такий розмір аліментів забезпечить рівень життя необхідний для його фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку та є посильним для відповідача.

Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 17 червня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у твердій грошовій сумі розміром 3500 грн. щомісяця, починаючи з 28 липня 2020 року та до закінчення навчання чи до досягнення сином двадцяти трирічного річного віку, залежно від того, яка з цих обставин настане першою.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 840 грн 80 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 , діючи через свого представника - адвоката Дмитренка В.В., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн щомісячно.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд першої інстанції помилково визначив розмір його щомісячної пенсії у сумі 5291 грн 72 коп, так як до цієї суми були включені частина заборгованості та доплата у розмірі 1826 грн 84 коп., що мала тимчасовий характер. Зазначає, що з 01 липня 2021 року розмір його пенсії становить 3464 грн 88 коп. У зв`язку із запровадженими карантинними заходами, у Сумському державному університеті, де він працював сторожем, відбулося скорочення працівників, у зв`язку з чим він вимушений був звільнитися.

Крім того вказує і на те , що він несе витрати на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , у розмірі 1000 грн щомісячно, а тому , з огляду на розмір отримуваних ним доходів, він не має фінансової можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина у визначеному судом першої інстанції розмірі.

Відповідач не погоджується також і з висновками суду першої інстанції про те, що він не навів обставин, які б вказували на неможливість влаштуватися на постійне місце роботи. Звертає увагу суду і на те, що йому було призначено пенсію за вислугу років, а тому він вважається таким, що втратив працездатність.

Від позивача до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення, просить його залишити без зміни, а доводи апеляційної скарги без задоволення. При цьому вказує на те, що відповідач, після отримання позовної заяви звільнився з роботи, на час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач працював охоронцем в одному із магазинів в Торговому центрі «Мануфактура». Вважає, що надані відповідачем квитанції АТ КБ «ПриватБанк» не є належним доказом сплати ним аліментів на утримання іншого сина.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що з 11 серпня 2001 року сторони перебували в зареєстровано шлюбу, під час якого у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13, 15).

27 липня 2019 року ОСОБА_2 укладений договір на надання освітніх послуг з Національним університетом «Львівська політехніка», предметом якого є підготовка фахівця вищої освіти денної форми навчання бакалавр за спеціальністю 163 біомедична інженерія, термін дії договору з 01 вересня 2019 року по 30 червня 2023 року, загальна вартість освітньої послуги становить 49880 грн 00 коп. (а.с. 7).

09 квітня 2020 року Національним університетом «Львівська політехніка» ОСОБА_3 видано довідку про те, що він був студентом першого курсу стаціонарної форми навчання, закінчує навчання у червні 2023 року (а.с. 6).

25 серпня 2020 року ОСОБА_2 з Сумським національним університетом укладено договір про підготовку фахівця з вищої освіти, відповідно до умов якого останній взяв на себе обов`язок зарахувати ОСОБА_3 на інженерно-технічний факультет, на другий курс, розмір плати за весь період навчання становить 55700 грн (а.с. 50).

ОСОБА_3 25 травня 2020 року був укладений договір з ТОВ «АВТОЛІГА-Л» про надання освітніх послуг за програмою навчання водіїв транспортного засобу категорії «В», вартість якого становила 4000 грн (а.с. 47).

Крім того, ОСОБА_3 ,на підставі договору про надання додаткових освітніх послуг від 01 вересня 2020 року, зарахований слухачем у групу поглибленого навчання англійської мови (а.с. 53). Розмір плати за освітні послуги становить 3600 грн 00 коп.

Відповідно до трудової книжки ОСОБА_2 з 30 березня 2020 року офіційно не працює (а.с. 71).

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управління ПФУ в Сумській області та отримує пенсію за вислугу років, розмір якої становив 3464 грн 88 коп. (а.с. 62, 98, 99).

Крім того, ОСОБА_1 має малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 37).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що повнолітній син сторін продовжує отримувати освіту за денною формою навчання та не має можливості фінансово себе забезпечувати, відповідач є особою працездатного віку та має можливість сплачувати аліменти на утримання сина. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд першої інстанції виходив з того, що дохід відповідача складається з пенсії в сумі 5200 грн 00 коп. та нарахованої в третьому кварталі 2020 році, до його звільнення 15 вересня 2020 року, заробітної плати в сумі 15856 грн 17 коп.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів в повній мірі погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Частиною 1 статті 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Як передбачено частиною 1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

-стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

-стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

-наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

-наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

-доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

-інші обставини, що мають істотне значення.

Пленум Верховного Суду України у п. 20 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3 роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

З урахуванням наведених норм права та встановлених обставин справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання повнолітньої сина, який продовжує навчання.

Разом з тим, суд першої інстанції, визначаючи аліменти, які підлягають стягненню з відповідача на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 3500 грн 00 коп., не в повній мірі врахував обставини, що мають істотне значення, а саме: матеріальне становище відповідача та наявність у нього малолітнього сина на утриманні, хоча останній , заперечуючи проти позову, посилався на вказані обставини.

Як було встановлено судом першої інстанції та не спростовано позивачем, станом на час ухвалення судового рішення відповідач не працює, перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Сумській області та отримує пенсію за вислугу років.

Таким чином, беручи до уваги те, що відповідач є працездатною особою, не працює, отримує пенсію за вислугу років, має на утриманні малолітнього сина та з урахуванням визначеного Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» розміру прожиткового мінімуму на працездатну особу, який з 01 липня 2021 року становить 2379 грн., колегія суддів вважає за можливе стягнути з відповідачки аліменти на утримання повнолітнього сина на період його навчання у розмірі 1200 грн.

У супереч вимогам ст. 81 ЦПК України, позивачем не було надано доказів на підтвердження наявності у відповідача можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 3500 грн щомісячно.

Що стосується доводів позивача про те, що відповідач має інші доходи, так як працює неофіційно, то вони не підтверджуються на доказах.

Посилання позивача у відзиві на апеляційну скаргу, на відсутність доказів на підтвердження несення відповідачем витрат на утримання іншого малолітнього сина є безпідставним, оскільки на батьків обов`язок утримувати неповнолітніх дітей покладено законом, а відсутність судового рішення про стягнення з відповідача аліментів не свідчить про невиконання ним свого батьківського обов`язку по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_6 .

За таких обставин, рішення суду першої інстанції на підставі п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України належить змінити та стягнути з відповідача ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання повнолітньої сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1200 грн 00 коп. щомісячно частини від усіх видів доходу щомісячно, починаючи стягнення з 22 червня 2020 року і до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення ним 23 років.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Рішення суду підлягає зміні і в частині розподілу судових витрат, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 288 грн 27 коп. за розгляд справи в суді першої інстанції.

Також, з урахуванням того, що позивач звільнена від сплати судового збору та часткового задоволення вимог апеляційної скарги, відповідачу належить компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, 1160 грн 30 коп. судового збору сплаченого за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 1, п. 4; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка була подана його представником - адвокатом Дмитренком Віталієм Вікторовичем, задовольнити частково.

Рішення Лебединського районного суду Сумської області від 17 червня 2021 року змінити в частині визначення розміру аліментів та порядку розподілу судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, у розмірі 1200 гривень 00 копійок щомісячно, починаючи стягнення з 28 липня 2020 року і до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення ним 23 років.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 288 гривень 27 копійок за розгляд справи в суді першої інстанції.

Компенсувати ОСОБА_1 за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, 1160 гривень 30 копійок судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О.І. Собина

Судді: С.С. Ткачук

В.І. Криворотенко