ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року

м.Суми

Справа №585/1695/20

Номер провадження 22-ц/816/1696/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

сторони справи:

заявник - Роменський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Північно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми),

боржник - ОСОБА_1 ,

стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Ічнянський маслозавод», заінтересована особа ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ічнянський маслозавод» на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02 вересня 2021 року в складі судді Машини І.М., постановлену в м. Ромни,

в с т а н о в и в:

У червні 2021 року старший державний виконавець Роменський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Північно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Сугак О.В. звернувся до суду з поданням, в якому просить суд визначити ? частку майна ОСОБА_1 у майні, яким вона володіє спільно з чоловіком ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності подружжя, оскільки подальша реалізація майна будинку та земельної ділянки розташованих за адресою: АДРЕСА_1 є неможливою без визначення частки у спільній власності.

Подання мотивоване тим, що в його провадженні знаходиться заведене виконавче провадження № 65332724 з виконання виконавчого листа № 2/585/45/21 виданого 13.04.2021 Роменським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Ічнянський маслозавод» заборгованості в розмірі 247 414, 56 грн. Постановою від 07.05.2021 відкрито виконавче провадження. Боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Постанову направлено на адресу боржника. 09.06.2021 до відділу надійшло клопотання від ТОВ «Ічнянський маслозавод» про звернення до Роменського міськрайонного суду Сумської області з поданням про визначення частки боржника ОСОБА_1 у об`єкті права спільної сумісної власності подружжя з ОСОБА_2 розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Встановлено, що за ОСОБА_1 нерухоме майно на праві приватної власності не зареєстроване. Під час проведення виконавчих дій встановлено, що боржник перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 і йому на праві приватної власності належить нерухоме майно - житловий будинок літ «А-1» з надвірними будівлями загальною площею 94.1кв.м.. житловою площею 47.6 кв.м., гараж літ «Г», сарай літ. «Б», літня кухня літ. «В», потреб літ.; «п/г», вбиральня літ «У», а також земельна ділянка площею 0.1 га. кадастровий, номер::02:019:0118, цільове призначення: для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) розташованих за адресою АДРЕСА_1 . Зазначає, що через не визначеність частки майна, подальша його реалізація, а відповідно і виконання рішення суду без такого визначення є неможливим.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02 вересня 2021 року в задоволенні подання відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні подання, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем не було доведено належними та допустимими доказами того, що спірне нерухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та не належить на праві приватної власності особисто ОСОБА_2 .

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ТОВ «Ічнянський маслозавод» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права і встановлення фактичних обставин справи, просить скасувати оскаржувану ухвалу і ухвалити нове рішення, яким задовольнити подання про визначення частки боржника в об`єкті права спільної сумісної власності подружжя.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд дійшов помилкового висновку стосовно того, що сам по собі факт зазначеного в поданні майна, набутого в період шлюбу, не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 , а тому спірне нерухоме майно є особистою приватною власністю ОСОБА_2 . Вказує, що за час шлюбу ОСОБА_2 з ОСОБА_1 було здійснено прибудову загальною площею 60,6 кв.м., збільшено житлову площу будинку з 16,8 кв.м. до 47,6 кв.м., збудовано гараж, літню кухню та вбиральню. Зазначає, що спільна сумісна власність виникає також на частку майна, яка істотно збільшилася внаслідок спільних трудових чи грошових затрат.

Від заявника Роменський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Північно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) та відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Від боржника ОСОБА_1 та заінтересованої ОСОБА_2 особи відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Представник стягувача ТОВ «Ічнянський маслозавод» в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_1 в суді проти апеляційної скарги заперечив, просила у її задоволенні відмовити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 і представник Роменського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) до суду не прибули про час, місце та дату судового засідання повідомлений належним чином. Представник ВДВС надав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до матеріалів справи, 13.04.2021 Роменським міськрайонним судом видано виконавчий лист №2/585/45/21 по справі № 585/1695/20 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Ічнянський маслозавод» боргу 247 414, 56 грн. (а.с.198).

07.05.2021 державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 65332724 за цим виконавчим листом (а.с.199).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №261871202 від 16.06.2021 року встановлено, що за ОСОБА_1 нерухоме майно на праві приватної власності не зареєстроване (а.с.200).

Однак, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстр прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №261796286 від 16.06.2021 року встановлено, що чоловікові боржника - ОСОБА_2 на праві приватної власності належить наступне нерухоме майно: житловий будинок літ «А-1» з надвірними будівлями загальною площею 94.1кв.м.. житловою площею 47.6 кв.м., гараж літ «Г», сарай літ. «Б», літня кухня літ. «В», потреб літ.; «п/г», вбиральня літ «У», а також земельна ділянка площею 0.1 га, кадастровий, номер::02:019:0118, цільове призначення : для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) розташованих за адресою АДРЕСА_1 (а.с.201-202).

Відповідно до договору дарування від 17.12.1993р. ОСОБА_2 подаровано житловий будинок житловою площею 16,8 кв.м. з надвірними будівлями: сарай дощатий і погріб цегляний у АДРЕСА_1

За замовленням ОСОБА_2 18.01.2013 року зареєстровано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації на житловий будинок у АДРЕСА_1 загальною площею 60,6 кв.м. житловою 28,2 кв.м., гараж 22,6 кв.м., сарай 19,6 кв.м. і літня кухня -12,8 кв.м.

Державна реєстрація права власності на цей житловий будинок за ОСОБА_2 проведена на підставі свідоцтво про право власності від 17.04.2013р., технічна характеристика цього об`єкту нерухомого зазначена загальна площа 94,1 кв.м., житлова 47,6 кв.м. з надвірними будівлями.

Державна реєстрація права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку, на якій розташований вказаний житловий будинок, проведена на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 20.12.2012 року, на підстав рішення Роменської міської ради від 27.02.2009р. площею 0,1000га за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Редакція ст.61 СК України станом на час прийняття рішення Роменською міською радою про передачу даної земельної ділянки ОСОБА_2 у власність не передбачала виникнення права спільної сумісної подружжя, якщо земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації.

Цей об`єкт нерухомості не належить до спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_3 .

Відповідно до ухвали Роменського міськрайонного суду від 27.07.2020 з метою забезпечення позову накладено арешт на ? частину належного ОСОБА_1 наступного нерухомого майна:

- житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 94,1 кв. м., житловою площею 47,6 кв. м., гаража літ. «Г», сараю літ. «Б», літньої кухні літ. «В», погребу літ. «п/г», вбиральні літ. «У», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер: :02:019:0118, цільове призначення: для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до набрання законної сили рішенням суду (а.с.205-206).

Відмовляючи у поданні, суд першої інстанції помилково прийшов до висновку, що житловий будинок не є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 , оскільки реєстрація права власності за цей об`єкт нерухомого майна за ОСОБА_2 відбулось в період перебування подружжя у шлюбі у зв`язку із готовністю об`єкта до експлуатації через закінчення будівництва. Цей факт доводить, що даний житловий будинок є спільної сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 в силу ч.1 ст.60 СК України, яка визначила, що підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

За частино1 ст. 61 цього Кодексу об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Доводи представника ОСОБА_1 , що даний житловий будинок є власністю тільки її чоловіка, який йому перейшов у власність на підставі договору купівлі-продажу суперечить інформаційним даним Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно державного реєстру, оскільки дані державної реєстрації права власності за ОСОБА_2 вказують, це інший об`єкт нерухомого майна, а ні той, що йому перейшов у власність на підставі договору дарування.

Поза увагою суду першої інстанції також залишилися обґрунтованість на даному етапі такого подання.

Так, у своєму поданні державний виконавець порушуючи питання визначення частки боржнику у спільному майні подружжя, не зазначив, які виконавчі дії вже ним проведені з метою виявлення рухомого майна боржника, як цього вимагає Закон України «Про виконавче провадження»

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною п`ятою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Із змісту постанови держвиконавця про відкриття виконавчого провадження вбачається, що він поклав на боржника зобов`язання подати декларацію про доходи та майно боржника, проте у поданні відсутня інформація з приводу подання боржником такої інформації, а також відсутня інформації щодо результатів виявлення у боржника виконавець вживав заходи щодо встановлення наявності у боржника майна рухомого майна або грошових коштів, достатніх для погашення заборгованості.

Відповідно до частин 1,2,5,6,8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця. Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Оскільки у поданні не зазначена інформація про проведення державним виконавцем наведених виконавчих дій та відсутні результатами у разі їх проведення, вирішення питання визначення частки боржника у спільному нерухомому майні для подальшого звернення на нього стягнення є передчасним.

На підставі викладеного і керуючись ст. 376 ЦПК України через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права, але приймаючи до уваги, що суд першої інстанції відмовив у задоволенні подання з помилкових підстав, зробив неправильний висновок, що будинок не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 , апеляційний суд змінює оскаржену ухвали в частині мотивів відмови наведених у постанові.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ічнянський маслозавод» задовольнити частково.

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02 вересня 2021 року змінити в частині мотивів відмови у задоволенні подання державного виконавця.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 листопада 2021 року.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: В.І. Криворотенко

О.І. Собина