Справа № 408/5336/17-ц
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

25 серпня 2021 року смт Біловодськ

Біловодський районний суд Луганської області у складі:

головуючого Соболєва Є.О.

при секретареві Савенко Т.А.,

за участю представника відповідача Павленка Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про зобов`язання оформити додатковий договір про продовження зберігання депозиту з 14 вересня 2014 року,

ВСТАНОВИВ:

В судове засідання, призначене на 11:30 годину 25 серпня 2021 року, позивач вдруге не з`явився до суду для участі у розгляді справи, про час і місце судового засідання був сповіщений належним чином, причин неявки не повідомив.

Представник відповідача віддав вирішення питання про розгляд справи за відсутності позивача на розсуд суду.

Вислухавши представника відповідача, перевіривши матеріали справи, суд вважає необхідним зазначити таке.

Частина перша статті 223 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Зміст цієї норми закону свідчить про те, що вона є загальною відносно інших частин вказаної статті, де передбачені інші наслідки нез`явлення учасників справи.

Так, згідно частини п`ятої статі 223 Цивільного процесуального кодексу України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Наведена норма закону передбачає, що суд може розглядати справу за відсутності позивача або його представника тільки за умови, якщо від нього надійшла відповідна заява, та подання цієї заяви не перешкоджає розгляду справи по суті за відсутності позивача чи його представника.

Згідно пункту 6 частини другої статті 43 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд цивільної справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя.

За приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

Таким чином, враховуючи, що позивач, будучи кожного разу (12.02.2021 та 25.08.2021) належним чином сповіщеним про час і місце розгляду справи, двічі до суду не з`явився та про причини неявки не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надавав, суд вважає, що є усі підстави для застосування наслідків неявки позивача до суду, передбачених частиною п`ятою статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, тому позовну заяву ОСОБА_1 на підставі пункту 3 частини першої статті 257 Цивільного процесуального кодексу України слід залишити без розгляду.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 223, 257, 258-260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про зобов`язання оформити додатковий договір про продовження зберігання депозиту з 14 вересня 2014 року залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її ухвалення.

Головуючий: