Справа № 950/1910/21
Провадження № 2/950/601/21
ЛЕБЕДИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2021 року м. Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Косолапа В.М.,

за участі секретаря судового засідання Ткаченко Я.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Лебедині цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , у якій, з урахуванням уточнення позовних вимог, визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі договору купівлі-продажу квартири серії АВВ № 987765 від 11.09.1999, посвідченого приватним нотаріусом, позивач є власником квартири АДРЕСА_1 . 11.11.1999 року у вказаній квартирі був зареєстрований її син - ОСОБА_4 . Позивач, зареєстрована у вказаній квартирі з 2000 року.

Відповідач виїхав з квартири, де фактично не проживає з 2012 року. Зв`язок з ним втрачено з 2017 року, і де він проживає на даний час позивачу не відомо. При цьому реєстрація ОСОБА_3 перешкоджає праву ОСОБА_2 щодо розпорядження належним їй майном, зокрема за потреби його відчуження, в тому числі оформлення субсидії на оплату вартості житлово-комунальних послуг.

Ухвалою від 19.10.2021 судом відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 11.11.2021 підготовче провадження закрито, призначено судовий розгляд справи.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що син позивача зареєстрований в квартирі, однак на даний час там не проживає з 2012 року. За словами ОСОБА_2 , син виїхав на заробітки, деякий час листувався з позивачем, а з 2017 року перестав виходити на зв`язок. З того часу його місце знаходження позивачу не відоме.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся за місцем реєстрації. Крім того, з огляду на фактичну відсутність такої особи за місцем реєстрації, ОСОБА_3 був викликаний до суду через офіційний веб-сайт судової влади України, та відповідно до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України, вважається повідомленим належним чином.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 11.09.1999, укладеного між ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , остання придбала квартиру АДРЕСА_1 . Зазначений договір посвідчено приватним нотаріусом Лебединського міського нотаріального округу Сумської області (а.с. 9).

Відповідно до копії будинкової книги для прописки громадян, що проживають в квартирі АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 11.11.1999 року зареєстрований у вищевказаній квартирі (а.с. 12-13).

Згідно з копією свідоцтва про зміну прізвища серії НОМЕР_1 , виданого 19.10.1993 року Дзержинським відділом РАЦС, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінив прізвище на « ОСОБА_9 » (а.с. 34).

Згідно з копією довідки управління «Центр надання адміністративних послуг» від 26.10.2021 № 1582/12-57 ОСОБА_10 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 32).

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 суду пояснив, що знає ОСОБА_2 та її сина ОСОБА_12 . Позивач є його сусідкою, часто звертається до нього по допомогу. Приблизно до 2012 року її син ОСОБА_12 проживав разом із нею, але потім поїхав на заробітки. Востаннє бачив відповідача дуже давно.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_13 суду пояснив, що проживає по сусідству з ОСОБА_2 в будинку АДРЕСА_3 . На даний час окрім позивача в будинку ніхто не проживає. Вячеслава знав, востаннє бачив його років десять тому. Зі слів позивача син виїхав на заробітки.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Власникові належать права володіння, користування та розпорядження свої майном. На зміст права не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна (ст. 317 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Положеннями ст. 405 Цивільного кодексу України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 156 Житлового кодексу України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Оскільки судом встановлено, в тому числі з показань свідків, що ОСОБА_10 більше року не проживає у квартирі АДРЕСА_1 без поважних причин, з метою недопущення подальшого порушення прав позивача на вільне користування та розпорядження належним їй майном, право власності ОСОБА_2 підлягає захисту шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстрований: АДРЕСА_4 ) таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Лебединський районний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 03.12.2021.

Суддя В.М.Косолап