Постанова

Іменем України

02 лютого 2021 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/909/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Кравець В.А., Махлай Л.Д.,

за участю секретаряРатушного А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва

від 18 вересня 2020 року

в складі судді Савицького І.В.

у справі №2-5781/11 Шевченківського районного суду м. Києва

за заявою ОСОБА_1

заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),

про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, виданого за рішенням суду у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №2-5781/11 від 05.12.2012, виданий на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09.04.2012 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 468 382,34 доларів США (еквівалент у гривнях 3 734 646,59 грн) та 1820,00 грн судового збору.

В обґрунтування заяви вказував, що ухвалою Шевченківського районного суду від 01.11.2019 у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №2-5781/11 від 05.12.2012 замінено сторону стягувача Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" (далі - ПАТ "Райффайзен банк Аваль") на ОСОБА_2 .

Зазначив, що Актом зарахування зустрічних вимог від 01.06.2020 було припинено грошове зобов`язання у сумі 3 734 646,59 грн, а тому його обов`язок з виконання рішення Шевченківського районного суду від 09.04.2012 у даній справі відсутній.

Заявник, посилаючись на те, що заборгованість за кредитним договором відсутня, оскільки згідно Акту зарахування зустрічних вимог відсутній обов`язок боржника з виконання рішення суду від 09.04.2012, вважав, що у відповідності до вимог ст. 432 ЦПК України наявні правові підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18 вересня 2020 року в задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в обґрунтування якої вказав, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, за неповного з`ясування обставин справи, що мають значення для правильного вирішення питання.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні заяви з тих підстав, на які посилався заявник. Зокрема, судом не взято до уваги, що грошове зобов`язання ОСОБА_1 припинено шляхом зарахування зустрічних вимог між боржником та новим кредитором, а стягнення заборгованості за виконавчим листом, який знаходиться на примусовому виконанні, призведе до подвійного стягнення заборгованості за одним кредитним зобов'язанням.

Суд також дійшов помилкового висновку, що виконавчий лист не може бути визнано таким, що не підлягає виконанню, у відкритому виконавчому провадженні

Вважав, що хоча й обов`язок по поверненню грошових коштів повністю припинено на підставі ст. 601 ЦК України, в органах державної виконавчої служби відсутній механізм для закінчення виконавчого провадження саме з підстав припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних вимог між боржником та кредитором.

Також, вважав, що відмовляючи в задоволенні заяви, суд позбавив боржника єдиної існуючої можливості закрити виконавче провадження та зняти арешт з майна.

Крім того, як на підставу скасування ухвали суду посилався на те, що суд не врахував правовий висновок з подібних правовідносин, який міститься в постанові Верховного Суду від 18.01.2018 у справі №61-1627св17.

За вказаних обставин, просив скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 18 вересня 2020 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала та просила задовольнити з підстав, наведених в ній.

Заінтересована особа - ОСОБА_2 , належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився.

Заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», Відділ примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання своїх представників не направили, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності заінтересованих осіб, які не з`явилися в судове засідання, та їхніх представників.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, та вимог, що заявлялися в суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09 квітня 2012 року Шевченківським районним судом м. Києва ухвалено заочне рішення про стягнення зі ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Раййфайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», Банк) заборгованість за кредитним договором у розмірі 468 382,34 доларів США, що по курсу НБУ станом на 09.06.2011 еквівалентно 3734 646,59 грн та 1820,00 судових витрат. Рішення набрало законної сили 02.05.2012 та є чинним.

05 грудня 2012 на виконання вищевказаного рішення видано виконавчий лист, який звернуто до примусового виконання та 29 жовтня 2014 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бялим М.Г. відкрито виконавче провадження ВП №45219011.

31 липня 2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ "Комерційний індустріальний банк" укладено договір про відсутплення прав вимоги, за яким право вимоги за кредитним договором №223377008 від 11.07.2008 та договорами іпотеки і поруки, укладеними між ОСОБА_1 та Банком перейшло до нового кредитора ПАТ "Комерційний індустріальний банк".

В цей же день - 31 липня 2017 року між ПАТ "Комерційний індустріальний банк" та ТОВ "ФК "Авістар" і ОСОБА_2 укладено договори №25102017 про купівлю-продаж прав вимоги, за якими право вимоги за кредитним договором №223377008 від 11.07.2008 та зобов'язальними договорами до кредитного договору перейшло до нового кредитора ОСОБА_2 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01 листопада 2019 року замінено у виконавчому провадженні сторону стягувача ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" на його правонаступника ОСОБА_2 .

Судом також встановлено, що 01.06.2020 між ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 складено Акт зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до якого, сторони керуючись ст. 601 ЦК України дійшли згоди про зарахування зустрічних однорідних вимог за зобов`язаннями, що виникли у ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 на підставі договору позики від 05.11.2013 та у ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 на підставі кредитного договору №223377008 від 11.07.2008, внаслідок чого зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором вважаються припиненими, а зобов`язання ОСОБА_2 за договором позики вважаються частково припиненими.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні правові підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його правильним, враховуючи наступне.

За приписами частин 1, 2 статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Таким чином, виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

При цьому, словосполучення «або з інших причин» стосується саме відсутності (припинення) обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Підстави припинення зобов`язання визначені главою 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

З аналізу наведених норм процесуального права вбачається, що законодавцем передбачено у судовий спосіб захист прав боржника у разі якщо стягувач не визнає відсутність обов'язку боржника.

Звертаючись до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заявник посилався на те, що Актом зарахування зустрічних однорідних вимог від 01.06.2020 на підставі ст. 601 ЦК України припинено грошове зобов`язання у сумі 3 734 646,59 грн, а тому його і відсутній обов`язок з виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09.04.2012 у даній справі.

Наявність акту свідчить, що стягувач погоджується з порядком у якому вирішено питання щодо заборгованості.

Крім того, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 визнала, що зарахування зустрічних вимог відбулося за згодою стягувача. Пояснила, що фактично метою звернення до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є скасування арештів накладених на майно боржника в ході виконавчого провадження.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов мотивованого та обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, з підстав на які посилається заявник.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що за наявності відкритого виконавчого провадження та досягнення між боржником і стягувачем (новим кредитором) згоди про припинення зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, всі дії щодо припинення виконання зобов`язань за рішенням суду здійснюються у виконавчому провадження, а саме шляхом звернення стягувача до державного виконавця з відповідною заявою.

Зокрема, стягувач має право: звернутися до державного виконавця із письмовою заявою про повернення виконавчого документа (п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»); відмовитися від примусового виконання судового рішення (п. 1 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»).

Також, стягувач не позбавлений права звернутися до державного виконавця з вимогою щодо закінчення виконавчого провадження з підстав, які визначені ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Фактично не бажання стягувача звертатися з відповідними заявами до державного виконавця свідчить, що метою вирішення даного питання в судовому порядку є бажання уникнути витрат у виконавчому провадженні щодо судового збору.

Сукупність вищезазначених обставин, аналіз та оцінка доводів апеляційної скарги приводять до висновку, що ці доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції, не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи, ухвалу постановлено судом першої інстанції з додержанням вимог закону.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення ухвали суду без змін, а скарги без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 18 вересня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 03 лютого 2021 року.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді В.А. Кравець

Л.Д. Махлай