Провадження 2/557/490/2021
Справа 557/1533/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року смт Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області у складі:

судді Оленич Ю.В.,

секретар судового засідання Лисанець М.В.,

номер справи 557/1533/21,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Гоща за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування вказаного позову зазначено, що 05 вересня 2020 року о 17 годині 20 хвилин на 36 км а/д Рiвне-Тучин-Гоща ОСОБА_2 керував мототрактором «Дикий Вепр 120» без номерного знаку, не був уважним перед початком руху, перестроюванням та будь-якою змiною напрямку руху не переконався, що це буде безпечно i не створить перешкоди або небезпеки iншим учасникам руху, допустив зiткнення з автомобiлем «GEELY MR-7151A», номерний знак НОМЕР_1 , пiд керуванням ОСОБА_4 , внаслiдок дорожньо-транспортної пригоди транспортнi засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Гощанського районного суду Рівненської області вiд 29 жовтня 2020 року по справi №557/1205/20 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до відповідальності за ст. 124 КупАП.

Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 не була застрахована, представник позивача, посилаючись на приписи норм права, що містяться у ст.ст. 1166, 1187, 1192 ЦК України, просить стягнути з відповідача вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу завданого власнику автомобіля, яка відповідно до звіту про оцінку пошкодженого транспортного засобу від 05 жовтня 2020 року становить 41 804 гривні 25 копійок, витрат на проведення експертного дослідження в розмірі 3200 гривень, а всього 45 004 гривні 25 копійок матеріальної шкоди та в порядку ст.cт. 23, 1176 ЦК України моральну шкоди, яку позивачем визначено у розмірі 40 000 гривень.

В обґрунтування розміру моральної шкоди представником позивача зазначено, що в наслiдок пошкодження майна ОСОБА_5 був позбавлений можливостi користуватися транспортним засобом, повинен був докладати додаткових зусиль для органiзацiї свого житгя, нести додатковi фiнансовi витрати, крім того останній перенiс стрес, емоцiйну напруженiсть, зазнав в подальшому незручностi у повсякденному життi. Також, дорожньо-транспортна пригода завдала ОСОБА_1 тяжкi душевнi страждання, пов' язанi зi страхом за своє життя, необхiднiстю збирання документiв та звернення за юридичною допомогою, що позначилось на його душевному станi, стані здоров`я та призвело до погiршення вiдносин в сім`ї.

Також позивач при ухваленні рішення просить вирішити питання судових витрат.

У строк, установлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 29 вересня 2021 року вказана позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

Будь-які інші процесуальні дії у справі не проводилися.

Сторони та їх представники, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Водночас представник позивача ОСОБА_3 подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує.

Від представника відповідача ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони відповідача, в якій також зазначено про часткове визнання стороною відповідача позову, а саме: в повному обсязі в частині матеріальної шкоди, а в частині моральної шкоди у сумі, що не перевищує 10 000 гривень.

З`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилаються, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов належить задовольнити частково зважаючи на таке.

Судом установлено, що ОСОБА_2 постановою Гощанського районного суду Рівненської області від 29 жовтня 2020 року був притягнутий до адміністративної відповідальності та визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за те, що 05 вересня 2020 року о 17 годині 20 хвилин на 36 км а/д Рiвне-Тучин-Гоща керував мототрактором «Дикий Вепр 120» без номерного знаку та, в порушення п.п. 2.3 б), 10.1 Правил дорожнього руху, не був уважним перед початком руху, перестроюванням та будь-якою змiною напрямку руху не переконався, що це буде безпечно i не створить перешкоди або небезпеки iншим учасникам руху, допустив зiткнення з автомобiлем «GEELY MR-7151A», номерний знак НОМЕР_1 , пiд керуванням ОСОБА_4 , внаслiдок дорожньо-транспортної пригоди транспортнi засоби отримали механічні пошкодження.

З даних свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 судом установлено, що транспортний засіб «GEELY MR-7151A», номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_1 .

Згідно висновку звіту №52_2020 про оцінку транспортного засобу, складеного 05 жовтня 2020 року оцінювачем дорожньо-транспортних засобів Кухтовим П.О., вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу завданого власнику транспортному засобу «GEELY MR-7151A», номерний знак НОМЕР_1 , станом на 05 вересня 2020 року з ПДВ на запасні запчастини та матеріали становить 41 804 гривні 25 копійок.

Позивач оплатив вартість проведення вказаного дослідження у сумі 3200 гривень, що стверджується даними дубліката чека від 07 листопада 2020 року.

Зі змісту листа МТСБУ №3.1-01-б/26074 від 15 вересня 2020 року судом установлено, що МТСБУ в порядку підпункту «а» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ОСОБА_1 було відмовлено у виплаті відшкодування з фонду захисту потерпілих, оскільки шкода, заподіяна транспортним засобом, для якого названим Законом не встановлено корегуючий коефіцієнт.

Позивач, вказуючи на порушення відповідачем, цивільно-правова відповідальність якого не застрахована, його прав, звернувся до суду за захистом таких з даним позовом.

Таким чином між сторонами виникли правовідносини щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Підставами відшкодування шкоди за цим деліктом є: а) наявність шкоди; б) протиправна дія заподіювача шкоди; в) наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (незалежно від вини).

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

За змістом ст. 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин завдання позивачу шкоди з вини відповідача внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки, суд приходить висновку, що така шкода підлягає відшкодуванню з останнього, який на відповідній правовій підставі володів транспортним засобом та є відповідальним за завдані збитки.

Оскільки розмір завданої шкоди під час розгляду справи не спростований і встановлений на підставі відповідного звіту про визначення вартості матеріального збитку завданого позивачу, складеного за результатом проведення автотоварознавчого дослідження пошкодженого колісного транспортного засобу на його замовлення, суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає майнова шкода у розмірі вартості відновлювального ремонту, встановлена у зазначеному вище звіті в сумі 41 804 гривні 25 копійок, зі стягненням витрат за проведення експертного дослідження, що становлять 3200 гривень.

При цьому судом враховуються аргументи позивача, наведені ним у позові на підтвердження підстав для його задоволення в частині відшкодування матеріальної шкоди, оскільки такі знайшли своє підтвердження в ході дослідження наявних в матеріалах справи доказів та не оспорюються відповідачем.

Вказані докази, на переконання суду, є належними, допустимими та достовірними в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України, а у своїй сукупності достатніми, так як дають змогу дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Щодо наявності підстав для стягнення з відповідача заподіяної моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, то суд виходить із наступного, застосовуючи такі норми закону.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Як зазначено у ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року № 5) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У позові ставиться вимога про стягнення на користь позивача 40 000 гривень на відшкодування моральної шкоди, з посиланням при цьому на ст.ст. 23, 1167 ЦК України.

Суд вважає доведеним, що дії відповідача у даному випадку були неправомірними і цими неправомірними діями позивачу було завдано моральну шкоду, між діями відповідача, що призвели до порушення законних прав позивача та наслідками у вигляді завдання моральної шкоди, яка виразилася у перенесенні душевних страждань та створенні психологічного дискомфорту у зв`язку з цим є причинно-наслідковий зв`язок.

Отже, суд вважає доведеною ту обставину, що позивачу, внаслідок неправомірних дій відповідача, які виразилися в пошкодженні транспортного засобу, було завдано моральну шкоду, яка полягає у позбавлення позивача можливості користування автомобілем, який ним використовувався у повсякденному житті, що внесло негативні корективи у звичайний повсякденний життєвий ритм та створило психологічний дискомфорт.

При визначені розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню, суд враховує те, що тяжких наслідків для позивача у результаті дорожньо-транспортної пригоди не настало.

За таких обставин, оцінюючи розмір моральних страждань позивача, враховуючи засади розумності та справедливості, суд приходить висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 10 000 гривень.

При вирішенні даного спору суд застосовує норми права, які містяться в ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1188, 1192 ЦК України та на окремі з яких вірно посилається представник позивача у поданому позові.

За вказаних обставин, суд вважає, що права позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду, були порушені відповідачем, а тому підлягають захисту шляхом задоволення позову частково.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно приписів ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Оскільки суду не надано жодних доказів, які свідчать про обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, а також про оплату послуг, пов`язаних із наданням правової допомоги, суд не вбачає підстав для стягнення таких.

Водночас суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати, які складаються з судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, за правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 45 004 гривні 25 копійок матеріальної шкоди, 10 000 моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 587 гривень 57 копійок судового збору, всього 55 591 (п`ятдесят п`ять тисяч п`ятсот дев`яносто одну) гривню 82 копійки.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено 01 грудня 2021 року.

Суддя Ю.В. Оленич