Постанова

Іменем України

19 серпня 2021 року

м. Київ

справа № 127/11110/19

провадження № 61-7557св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротенка Є. В.,

учасники справи:

позивач - Об?єднання співвласників багатоквартирного будинку «Подолянка-7»,

відповідачі: ОСОБА_1 , Державна архітектурно-будівельна інспекція України, Головне територіальне управління юстиції у Вінницькій області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 листопада 2019 року у складі судді Іщук Т. П. та постанову Вінницького апеляційного суду від 26 лютого 2020 року у складі колегії суддів: Матківської М. В., Марчук В. С., Сопруна В. В.,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2019 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Подолянка-7» (далі - ОСББ «Подолянка-7») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про скасування декларацій про початок виконання будівельних робіт, про готовність об`єкта до експлуатації, скасування свідоцтва про право власності та рішення про державну реєстрацію прав.

Позов мотивовано тим, що 14 квітня 2014 року на адвокатський запит позивач отримав від Інспекції архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області (далі - Інспекція) ксерокопії декларацій про початок виконання будівельних робіт від 01 листопада 2013 року та про готовність об`єкта до експлуатації від

29 листопада 2013 року на об`єкт «реконструкція квартири АДРЕСА_1 », замовником якого є відповідач ОСОБА_1 . Зі змісту цих декларацій вбачається, що до них внесено недостовірні дані, оскільки фактично відповідачем ОСОБА_1 було здійснено не реконструкцію квартири в існуючих межах, а на даху магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташований на першому поверсі будинку АДРЕСА_1 , зведено прибудову площею 17,3 кв. м. до квартири № 23 . Крім того ОСОБА_1 внесла до декларацій недостовірні дані щодо дати початку та закінчення будівельних робіт, зазначивши дату початку будівництва - 01 листопада 2013 року та дату закінчення будівництва - 27 листопада 2013 року, тоді як будівництво зазначеної прибудови відбулось ще у 2010 році, що встановлено рішенням Ленінського районного суду міста Вінниці від 26 жовтня 2010 року, яким вирішено знести самочинно збудовану прибудову до квартири АДРЕСА_1 та привести територію, на якій здійснювалось самочинне будівництво до первинного стану за рахунок забудовника ОСОБА_1 .

В травні 2014 року представник позивача звернувся до Інспекції із заявою про скасування реєстрації оскаржуваних декларацій про початок виконання будівельних робіт від 01 листопада 2013 року та про готовність об`єкта до експлуатації від 29 листопада 2013 року з огляду на внесення в них відповідачем ОСОБА_1 недостовірних даних, проте йому було повідомлено про неможливість проведення перевірки достовірності зазначених ОСОБА_1 даних через неможливість зустрітись із нею.

Також позивач зазначив, що законодавством покладено на Інспекцію обов`язок проводити перевірку повноти даних, зазначених у декларації під час її подання, а на замовника покладено відповідальність за подання достовірної інформації. Інспекція вправі була провести перевірку та прийняти відповідне рішення про скасування реєстрації декларацій, проте цього не зробила.

На підставі оскаржуваної декларації про готовність об`єкта до експлуатації від

29 листопада 2013 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області Шуляк А. О. 10 грудня 2013 року прийнято рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на зазначене нерухоме майно та видано їй свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 10 грудня 2013 року.

Діями відповідача ОСОБА_1 порушуються права позивача ОСББ «Подолянка-7», оскільки навантаження від виконаної надбудови спричинило утворення тріщин у плиті покриття, а для безпечної подальшої експлуатації вбудованих приміщень по АДРЕСА_1 , необхідно демонтувати надбудову, виконану мешканцями квартири № 23 , про що зазначено у звіті про проведення технічного обстеження від 29 березня 2019 року.

Також позивач зазначив, що в липні 2014 року він звертався до суду в порядку адміністративного судочинства з аналогічним позовом, проте постановою Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року рішення судів першої та апеляційної інстанції про задоволення позовних вимог скасовано, а провадження у справі закрито у зв`язку з тим, що такий спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У зв`язку з цим позивач просив:

- скасувати декларацію про початок виконання будівельних робіт від 01 листопада 2013 року, зареєстровану за № ВН 79 та декларацію про готовність об`єкта до експлуатації від 29 листопада 2013 року, зареєстровану за № ВН 40 на об`єкт «реконструкція квартири

АДРЕСА_1 », замовником якого є ОСОБА_1 ;

- скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , видане 10 грудня 2013 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області Шуляк А. О.;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав (з відкриттям розділу), індексний № 8889223, прийняте 10 грудня 2013 року державним реєстратором Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області Шуляк А. О. стосовно реєстрації за ОСОБА_1 права власності на квартиру

АДРЕСА_1 , площею 120 кв. м., яке виникло на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , виданого 10 грудня 2013 року.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19 листопада 2019 року позовні вимоги задоволено частково.

Скасовано декларацію про початок виконання будівельних робіт «Реконструкція квартири АДРЕСА_1 », зареєстровану інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області 01 листопада 2013 року за № ВН 79.

Скасовано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації «Реконструкція квартири АДРЕСА_1 », зареєстровану інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області 29 листопада 2013 року за № ВН 40.

Скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , видане 10 грудня 2013 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області Шуляк Анастасією Олегівною, індексний номер: 14345670.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав (з відкриттям розділу), індексний № 8889223, прийняте 10 грудня 2013 року державним реєстратором Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області Шуляк А. О. стосовно реєстрації за ОСОБА_1 права власності на квартиру

АДРЕСА_1 , загальною площею 120,0 кв. м.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Подолянка-7» 3 842,00 грн та на користь держави 1 921,00 грн судового збору.

Стягнуто з Державної архітектурно-будівельної інспекції України на користь ОСББ «Подолянка-7» 1 921,00 грн судового збору.

В позовних вимогах до Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області - відмовлено.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог про скасування декларації про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність об`єкта до експлуатації, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ОСОБА_1 при поданні цих декларацій зазначила недостовірні данні в частині дати початку і завершення зведення прибудови до квартири № 23 , а також повідомила про проведення реконструкції в існуючих межах нерухомого майна, в той час вона фактично здійснивши прибудову, збільшила загальну площу квартири на 17,3 кв. м.

Задовольняючи позовні вимоги про скасування свідоцтва про право власності та рішення про державну реєстрацію прав, суд першої інстанції виходив з того, що проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень і видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно вчиняється за наявності документа, який засвідчує прийняття в експлуатацію реконструйованого об`єкта і по даній справі таким документом стала декларація про готовність об`єкта до експлуатації від

29 листопада 2013 року. Оскільки така декларація про готовність об`єкта до експлуатації скасовується судом, тому підлягають до скасування і похідні від них документи: рішення державного реєстратора від 10 грудня 2013 року про державну реєстрацію права власності на квартиру № 23 та свідоцтво про право власності на нерухоме майно - квартиру № 23 від 10 грудня 2013 року.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 26 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана та підписана її представником - адвокатом Грицуляком Т. П., залишено без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 листопада 2019 року залишено без змін.

Залишаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана та підписана її представником - адвокатом Грицуляком Т. П., без задоволення, апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

04 травня 2020 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 листопада 2019 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 26 лютого 2020 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди не звернули увагу на те, що з моменту реєстрації декларації про готовність об?єкта до експлуатації, з якою пов?язується закінчення будівництва об?єкта містобудування, декларація про початок виконання будівельних робіт вичерпала свою дію. Після реєстрації права власності, декларація про готовність об?єкта до експлуатації новоствореного об?єкта містобудування, також вичерпала свою дію.

Підставою касаційного оскарження рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 листопада 2019 року та постанови Вінницького апеляційного суду від 26 лютого 2020 року ОСОБА_1 зазначає те, що судами першої та апеляційної інстанцій застосовано норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2019 року у справі № 826/9967/18 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Доводи інших учасників справи

24 вересня 2019 року від представника ОСББ «Подолянка-7» - Мунтяна Є. В. до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому представник позивача просить касаційну скаргу залишити без задоволення.

Рух касаційної скарги та матеріалів справи

Ухвалою Верховного Суду від 10 червня 2020 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Вінницького міського суду Вінницької області.

07 серпня 2020 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України встановлено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Короткий зміст фактичних обставин справи

Відповідно до копії технічного паспорту на квартиру

АДРЕСА_1 станом на жовтень 2007 року загальна площа квартири до перепланування становила 102,2 кв.м; після перепланування станом на жовтень 2010 року - 120,0 кв.м; кількість приміщень та площа збільшилась за рахунок зведення прибудови «літня кімната», площею 17,3 кв.м.

11 червня 2010 року та 14 червня 2010 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області надано відповіді на звернення ОСББ «Подолянка-7», із якої вбачається, що перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 без належного дозволу на покрівлі магазину побудувала прибудову до квартири

АДРЕСА_1 , що є порушенням статей 24, 29 Закону України «Про планування і забудову територій», за що її притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу та надано лист-припис щодо приведення об`єкта у відповідність до вимог чинного законодавства.

04 червня 2010 року Управлінням містобудування і архітектури Вінницької міської ради направлено попередження голові ОСББ «Подолянка-7» щодо вжиття заходів реагування до власника квартири № 23 ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що вона без відповідних дозвільних документів виконує будівельні роботи з будівництва прибудови до власної квартири на покрівлі вбудовано-прибудованих приміщень магазину, чим пошкодила покрівлю магазину та змінила зовнішній вигляд фасаду будинку АДРЕСА_1 .

Рішенням Ленінського районного суду міста Вінниці від 26 жовтня 2010 року у справі № 2-6769/10 вирішено знести самочинно збудовану прибудову до квартири АДРЕСА_1 та привести територію, на якій здійснювалось самочинне будівництво до первинного стану за рахунок забудовника ОСОБА_1 .

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 27 грудня 2010 року зазначене рішення Ленінського районного суду міста Вінниці від 26 жовтня 2010 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи від 21 вересня 2011 року рішення апеляційного суду Вінницької області від 27 грудня 2010 року скасовано, залишено в силі рішення Ленінського районного суду міста Вінниці від 26 жовтня 2010 року.

01 листопада 2013 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області за № ВН 79 зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт, а саме: реконструкція квартири АДРЕСА_1 .

29 листопада 2013 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області за № ВН 40 зареєстровано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, а саме: реконструкція квартири АДРЕСА_1 ; категорія складності - ІІІ. У цій декларації зазначено дату початку будівництва - 01 листопада 2013 року та дату закінчення будівництва - 27 листопада 2013 року.

10 грудня 2013 року державним реєстратором Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області Шуляк А. О. видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 (індексний номер: 14345670), відповідно до якого квартира АДРЕСА_1 загальною площею 120 кв.м на праві приватної власності належить

ОСОБА_1 та прийнято рішення № 8889223 про проведення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 .

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 25 листопада

2014 року у справі № 802/2751/14-а, яка залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2015 року, скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт, зареєстровану Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області 01 листопада 2013 року за № ВН 79; скасовано реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстровану Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області 29 листопада 2013 року за № ВН 40; скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , видане 10 грудня 2013 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області Шуляк А. О., індексний номер: 14245670; скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 8889223 від 10 грудня 2013 року, винесене державним реєстратором Вінницького міського управління юстиції Вінницької області Шуляк А. О.

Постановою Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року зазначені постанова Вінницького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2014 року і ухвала Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2015 року скасовані, провадження у справі закрито та роз`яснено ОСББ «Подолянка-7», що цей спір підлягає розгляду судом цивільної юрисдикції.

Відповідно до звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій від 29 березня 2019 року за результатами технічного обстеження вбудованих приміщень по АДРЕСА_1 , виявлені недоліки (дефекти) унеможливлюють надійну та безпечну експлуатацію вбудованих приміщень через допущені відхилення від проекту - на етапі експлуатації мешканцями квартири

№ 23 , які виконали надбудову (прибудову до житлового будинку) над ними з порушенням будівельних вимог: ДБН В.1.2-2:2006, ДБН В.3.2-2-2009, ДБН В.1.2-14-2009, ДБН А.2.2-3-2014. В подальшому для безпечної експлуатації вбудованих приміщень необхідно демонтувати надбудову виконану мешканцями квартири

№ 23 та підсилити плити покриття в обсязі вимог ДБН А.2.2-3-2014 (а. с. 67-75).

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення відповідають.

Із зареєстрованої 29 листопада 2013 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області за № ВН 40 декларації про готовність об`єкта до експлуатації, а саме: реконструкції квартири АДРЕСА_1 , вбачається що категорія складності даного об`єкту нерухомості - квартири № 23 , є ІІІ (а. с. 32-35).

Відповідно до частин 1 і 4 статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», в чинній редакції на час виникнення спірних правовідносин, замовник має право виконувати будівельні роботи після: направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування (п. 1); реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об`єктів будівництва, що належать до I - III категорій складності (п. 2) (частина 1).

Реконструкцію, реставрацію або капітальний ремонт об`єктів будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані, а також реконструкцію або капітальний ремонт автомобільних доріг, залізничних колій, ліній електропередачі, зв`язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій у межах земель їх розміщення, а так само нове будівництво відповідно до містобудівної документації об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури на замовлення органів державної влади та органів місцевого самоврядування на відповідних землях державної чи комунальної власності може бути проведено за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою (частина 4).

Згідно положень статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах, що належать до I - III категорій складності, підключення об`єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт (частина 1). Реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт проводить орган державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом п`яти робочих днів з дня надходження декларації (частина 2). Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю повертають декларацію про початок виконання будівельних робіт замовникові, якщо декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, з обґрунтуванням причини у строк, передбачений для її реєстрації (частина 4). Замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про початок виконання будівельних робіт, та виконання будівельних робіт без зареєстрованої декларації (частина 8).

Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів визначається статтею 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Згідно частин 1, 4, 6 цієї статті прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що належать до I - III категорій складності, та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Форма декларації про готовність об`єкта до експлуатації, порядок її подання і реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України (частина 1).

Прийняття рішення про реєстрацію (повернення) декларації про готовність об`єкта до експлуатації, видачу (відмову у видачі) сертифіката здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дати подання відповідних документів (частина 4 цієї статті).

Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю повертають декларацію про готовність об`єкта до експлуатації замовникові, якщо декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, з обґрунтуванням причини у строк, передбачений для її реєстрації (частина 6).

Частиною 10 цієї статті передбачено, що замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об`єкта до експлуатації, та за експлуатацію об`єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката.

Пунктом 2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13 квітня 2011 року, встановлено, що прийняття в експлуатацію об`єктів, що належать до I - III категорії складності, та об`єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

У пункті 17 Порядку вказано, що реєстрація декларації здійснюється з дотриманням вимог Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності». Декларація приймається в дозвільному центрі за місцезнаходженням об`єкта. Реєстрацію декларації здійснює Інспекція за місцезнаходженням об`єкта на безоплатній основі.

Згідно пункту 19 Порядку замовник відповідно до закону відповідає за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації.

Пункт 20 Порядку зобов`язує інспекцію перевірити протягом десяти робочих днів з дати подання (надходження) до неї декларації щодо повноти даних, зазначених у ній, і зареєструвати декларацію. У разі коли декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, Інспекція повертає її на доопрацювання з обґрунтуванням підстав повернення у строк, передбачений для її реєстрації. Після усунення недоліків, що стали підставою для повернення декларації на доопрацювання, замовник може повторно звернутися до Інспекції для реєстрації декларації (пункт 21 Порядку).

Із наведеного слідує висновок, що на Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю покладено обов`язок по перевірці повноти даних, вказаних у деклараціях про початок виконання будівельних робіт та про готовність об`єкта до експлуатації під час їх подання, а на замовника покладено обов`язок про подання достовірної інформації.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, встановили факт подання ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт і декларації про готовність об`єкта до експлуатації, в яких вона вказала недостовірні дані. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 26 жовтня 2010 року, яке набрало законної сили згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 вересня 2011 року, також встановлено, що ОСОБА_1 незаконно здійснила прибудову до власної квартири, прибудова є самочинною і такою, що порушує право інших осіб та підлягає знесенню особою, яка здійснила самочинне будівництво. Суди зробили правильний висновок про задоволення позовних вимог в частині скасування декларації про початок виконання будівельних робіт і в частині скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Також є правильним висновок судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовних вимог про скасування свідоцтва про право власності та рішення про державну реєстрацію права.

У статті 1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що документ дозвільного характеру це - дозвіл, висновок, рішення, погодження, свідоцтво, інший документ, який дозвільний орган зобов`язаний видати суб`єкту господарювання у разі надання йому права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності та/або без наявності якого суб`єкт господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності.

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», в цій же редакції, державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно із пунктом 49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 868 від

17 жовтня 2013 року, в чинній редакції станом на 10 грудня 2013 року, у разі проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудовані чи реконструйовані об`єкти нерухомого майна заінтересованою особою є замовник будівництва, крім випадків, передбачених цим Порядком. Для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудований об`єкт нерухомого майна заявник подає: документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку; документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.

Статтею 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в чинній редакції станом на 10 грудня 2013 року) визначено, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (ч. 1). У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав (ч. 2).

Згідно пункту 1 частини 1 статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в цій же редакції, свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається фізичним та юридичним особам на новозбудовані, реконструйовані об`єкти нерухомого майна.

Відповідно до частини 2 статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в цій же редакції, якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об`єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Таким чином, підставою для прийняття 10 грудня 2013 року рішення про проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень і видачу 10 грудня 2013 року свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексним номером: 14345670, на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 120 кв. м., на ім`я власника ОСОБА_1 , стала декларація про готовність об`єкта до експлуатації від 29 листопада

2013 року.

З урахуванням того, що декларація про готовність об`єкта до експлуатації скасовується судом як незаконна, тому прийняті на її підставі рішення про державну реєстрацію прав та свідоцтво про право власності на нерухоме майно, також підлягають до скасування.

Доводи касаційної скарги про те, що судами першої та апеляційної інстанцій застосовано норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від

01 жовтня 2019 року у справі № 826/9967/18 згідно якої з моменту реєстрації декларації про готовність об?єкта до експлуатації, з якою пов?язується закінчення будівництва об?єкта містобудування, декларація про початок виконання будівельних робіт вичерпала свою дію. Після реєстрації права власності, декларація про готовність об?єкта до експлуатації новоствореного об?єкта містобудування, також вичерпала свою дію є безпідставними, оскільки у справі № 826/9967/18 предметом позову є рішення суб`єкта владних повноважень про самостійне скасування власного рішення ненормативного характеру, а у справі, що переглядається спірні правовідносини виникли стосовно неправомірності реєстрації Інспекцією ДАБК декларації про готовність об`єкта до експлуатації на тій підставі, що останньою не перевірено достовірність наведених у декларації даних.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника із висновками судів попередніх інстанцій щодо встановлених обставин справи. При цьому згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатом розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 листопада 2019 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 26 лютого 2020 року - без змін, оскільки підстави для скасування судових рішень відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 листопада 2019 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 26 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

С. Ю. Бурлаков

Є. В. Коротенко