01 лютого 2021 року м. Кропивницький
справа № 401/1623/20
провадження № 22-ц/4809/98/21
Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 серпня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Спільного підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» (далі - СП ТОВ «Світловодськпобут») про припинення дій, які порушують право - задоволено. Зобов`язано СП ТОВ «Світловодськпобут» припинити нарахування плати за послуги з централізованого опалення квартири АДРЕСА_1 з моменту відключення вказаної квартири від централізованого опалення, тобто з 29.09.2017 року.

Рішення суду мотивоване тим, що відключення квартири позивача від мереж централізованого опалення проведено правомірно, на підставі діючого на час відключення відповідного рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради від 21 серпня 2017 року № 558 «Про надання дозволів на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання», тому таке відключення не може вважатись самовільним, а відповідач порушує права позивача шляхом незаконного нарахування плати за послуги з теплопостачання з 29 вересня 2018 року.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 20 січня 2021 року у складі головуючого судді Дуковського О. Л., суддів: Письменного О. А., Дьомич Л.М., апеляційну скаргу СП ТОВ «Світловодськпобут» залишено без задоволення, а рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 серпня 2020 року залишено без змін.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції виходив з того, що діючи в межах наданого позивачу дозволу, згідно з чинним законодавством, вона втратила потребу в послугах СП ТОВ «Світловодськпобут», реалізувала своє право на вибір джерела теплопостачання до свого помешкання, при цьому дана реалізація не є свавільною, оскільки вона отримала на це дозвіл суб`єкта владних повноважень і провела відключення квартири під час його чинності. Подальше скасування зазначеного рішення не відміняє факту його реалізації.

Не погоджуюсь з висновком суду першої інстанції і відповідно з постановою апеляційного суду, у зв`язку з неправильною оцінкою доказів, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, тому на підставі частини третьої статті 35 ЦПК України зазначаю наступне.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Пунктом п`ятим частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначений обов`язок індивідуального споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

За змістом пункту дванадцятого частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право у встановленому законодавством порядку відключитися від систем централізованого теплопостачання та постачання гарячої води.

Згідно зі статтею 24 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії має право на, зокрема, вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами.

Питання надання послуг з ЦО унормовано Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної тагарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила).

Матеріалами справи підтверджується і зазначено в судовому рішення, що між сторонами відсутній письмовий договір, послугу позивач отримувала до часу відключення від мережі теплопостачання.

Рішенням виконавчого комітету Світловодської міської ради від 21 серпня 2017 року № 558 «Про надання дозволів на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання» ОСОБА_1 надано дозвіл на відключення квартири АДРЕСА_1 від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання (а.с.16). На підставі даного дозволу споживач здійснила відключення, послугу відповідно не отримує, а тому просить припинити нарахування відповідачем оплати. Вимогу позовну визначила як зобов`язання припинити нарахування плати за послугу з централізованого опалення квартири з моменту відключення від централізованого опалення.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення.

З огляду на положення ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України підставою для захисту цивільного права чи охоронюваного законом інтересу є його порушення, невизнання чи оспорення. Отже, задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) цього права відповідачем з урахуванням належно обраного способу судового захисту.

Отже, вирішуючи спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити.

Отже, необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність певного суб`єктивного права (інтересу) у позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) з боку відповідача.

Тому, на позивача покладений обов`язок обґрунтувати свої вимоги поданими до суду доказами, тобто довести, що його права та інтереси порушуються, оспорюються чи не визнаються, а тому потребують захисту.

Аналогічний висновок викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 14 червня 2019 року у справі №910/6642/18, постанові Верховного Суду від 02 квітня 2020 року у справі №910/7160/19.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові (аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 14 серпня 2018 року у справі № 910/1972/17, від 23 травня 2019 року у справі № 920/301/18, від 25 червня 2019 року у справі № 922/1500/18, від 24 грудня 2019 року у справі №902/377/19, від 02 квітня 2020 року у справі № 910/7160/19).

Звертаючись до суду з даним позовом позивач стверджувала, що відповідач порушує її права, а саме право вільного вибору постачальника тепла, нав`язуючи свої послуги та нараховуючи плату за послуги, які нею фактично не отримуються.

Не можу погодитись з такою правовою позицією позивача.

Так, у даній справі встановлено, що сторонни перебували у договірних відносинах, укладений усний договір надання та отримання послуги. Факт нарахування оплати відбувався внаслідок зазначеного зобов`язання, а відтак не вирішивши питання щодо розірвання договору (закінчення дії), не можна зобов`язувати припинити нарахування оплати, що є похідним від договору.

Відповідно до статті 525 Цивільного Кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною 1 статті 651 Цивільного Кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, споживач не може розірвати договір про надання житлово-комунальні послуги в односторонньому порядку. Відсутність письмового договору на надання житлово-комунальних послуг не є підставою для звільнення споживача від виконання умов зобов`язання. Разом з тим, будь яких вимог ОСОБА_1 щодо договірних відносин (договору про надання послуг) не заявляла, а судом задоволена вимога про припинення нарахування оплати за комунальні послуги без вирішення вимоги відносно договору між сторонами. А саме на підставі зобов`язання і здійснювалось нарахування оплати комунальних послуг.

Виходячи з наведеного, оцінюючи встановлені обставини справи в їх сукупності вважаю, що апеляційну скаргу СП ТОВ «Світловодськпобут» необхідно було задовольнити, рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 серпня 2020 року скасувати та ухвали нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до СП ТОВ «Світловодськпобут» про розірвання договору та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Окремаї думка виготовлена 1 лютого 2021 року.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Л.М. Дьомич