Провадження №: 2-о/755/681/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про відмову у відкриття провадження у справі

"29" листопада 2021 р. м.Київ

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва Коваленко І.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення батьківства,

в с т а н о в и л а :

23.11.2021 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діють адвокати Бикович Юрій Володимирович та ОСОБА_2 , про встановлення батьківства. Заявник просить встановити факт батьківства ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 56 років, відносно - сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким є заявник, та визнати померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 батьком заявника ОСОБА_1 .

Вивчивши заяву і додані до неї документи на предмет дотримання вимог цивільного процесуального законодавства, суддя приходить до наступних висновків.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України).

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України).

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 та ч.2 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно закону вони породжують юридичні наслідки.

Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення визначено в ст.315 Цивільного процесуального кодексу України.

Суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз`яснено у п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства та стягнення аліментів», при розгляді справ про встановлення батьківства відносно дитини, що народилась до 01.04.2004 року , необхідно застосовувати норми КпШС України.

Правилами закріпленими в ч.3 ст.53 Кодексу про шлюб та сім'ю України передбачено, що при встановленні батьківства суд приймає до уваги спільне проживання та ведення загального господарства матір`ю дитини та відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, які з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Підстави, порядок та строки звернення з вимогами щодо оспорювання батьківства (материнства) визначені у ст.56 Кодексу про шлюб та сім'ю України.

Таким чином, законодавець до правовідносин, які виникли до 01 січня 2004 року, висуває вичерпний перелік обов`язкових ознак для встановлення батьківства, серед яких біологічне походження дитини від батька, не має вирішального значення, разом з тим, законом не передбачена процедура встановлення походження дитини від батька в порядку окремого провадження.

Окрім того, як роз`яснено у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний.

Тобто, у порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, так як метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення, і мати безспірний характер, оскільки якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд повинен залишити заяву без розгляду і роз`яснити заявнику право подачі позову на загальних підставах.

З вище наведеного вбачається, що встановлення факту, що має юридичне значення в окремому провадженні можливе при умові, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Верховний Суд України, аналізуючи практику судів при вирішенні питань про встановлення фактів вважав, що заяви про встановлення факту батьківства (материнства) суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком.

Важливе значення має вимога про обов`язкове зазначення у заяві мети встановлення юридичного факту, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки.

З урахуванням зазначеної в заяві мети, суд визначає коло осіб, які можуть бути залучені до участі у справі.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 1 та п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі - Постанова Пленуму), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як убачається з поданої заяви заявник просить встановити факт родинних відносин, а саме факт батьківства ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно заявника - сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та визнати померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зі змісту заяви вбачається, що встановлення факту батьківства заявник пов`язує з наступним вирішенням спору про право, оскільки даний факт необхідний «для подальшого прийняття спадщини».

Суд також звертає увагу на відсутність у загальному переліку документів, які долучено до заяви, свідоцтва про народження та Витягу з актового запису про народження заявника - ОСОБА_1 , матір`ю якого є померла ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 , що є обов`язковим для підтвердження факту внесення відомостей про батька дитини до актового запису про народження дитини відповідно до абз. 1 частини першої статті 135 СК України.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду. (ч.4 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України).

З огляду на викладене, суддя приходить до висновку про відсутність підстав для розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення факт батьківства в порядку окремого провадження, оскільки вбачається спір про право, зважаючи на те, що заявник ОСОБА_1 просить встановити юридичний факт, що померлий ОСОБА_3 , є його батьком, що є окремим предметом доказування та має здійснюватись шляхом подання до суду відповідного позову в порядку та з підстав, визначених Кодексом про шлюб та сім'ю України, що дає підстави відмовити у відкритті провадження у справі на підставі ч.4 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2, 4, 5, 10, 175, 177, 185, 293, 294, 315, 318 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

п о с т а н о в и л а:

Відмовити у відкриті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення батьківства.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 261 ЦПК України.

Суддя: І.В.Коваленко