Справа № 275/816/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про направлення матеріалів цивільної справи за підсудністю

26 листопада 2021 року смт. Брусилів

Суддя Брусилівського районного суду Житомирської області Миколайчук П.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа орган опіки та піклування Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відносно доньки відповідачки ОСОБА_4 , 2017 р.н.

Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства (ст. 1 ЦПК України).

Як визначено ч. 1 ст. 23 ЦПК України, усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених ч. ч. 2, 3 ст. 23 ЦПК України.

Відповідно до визначеного ст. 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» права на повноважний суд, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом. Вказана норма кореспондується з положеннями ст. 6 Конвенції, відповідно до якої в поняття «суд, встановлений законом», входить лише той суд, до підсудності якого віднесений розгляд тієї чи іншої справи.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Дана категорія справ не відноситься до винятків, які передбачають їх розгляду за місцем проживання позивача.

На виконання вимог ст. 187 ЦПК України судом вживались заходи по встановленню місця проживання чи реєстрації відповідача.

Як вбачається з відповіді Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС в Житомирській області та інформації Брусилівської селищної ради, відповідачка ОСОБА_5 не має і не мала місця реєстрації в Житомирській області та на території колишнього Брусилівського району зокрема.

Отже, Брусилівський районний суд Житомирської області не є належним судом для вирішення вказаного спору, оскільки зареєстроване місце проживання відповідача не перебуває в межах юрисдикції суду.

Згідно ч. 9 ст. 187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Вирішуючи питання про направлення справи за підсудністю, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 9 ст. 28 ЦПК України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Згідно заяви позивачки від 07.10.2021, відповідачка ОСОБА_2 перебуває на обліку в Центрі обліку бездомних осіб в АДРЕСА_1 як особа, яка не має постійного місця проживання. Водночас, згідно відповіді відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області, відповідачка ОСОБА_2 не зареєстрована в м. Києві та Київській області.

Згідно відповіді виконкому Тетіївської міської ради Білоцерківського району Київської області, ОСОБА_2 не зареєстрована і не проживає в с. Теліженці.

Ухвалою суду від 01.11.2021 позову заяву було залишено без руху. На виконання ухвали суду з метою усунення недоліків позову, позивачкою подано уточнену позовну заяву, в якій, зокрема, зазначено як співвідповідача ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , якого позивачка просить позбавити батьківських прав відносно ОСОБА_4 як батька дитини. Місцем проживання відповідача ОСОБА_3 зазначено АДРЕСА_2 .

Однак, згідно відповіді виконкому Тетіївської міської ради Білоцерківського району Київської області, ОСОБА_3 не зареєстрований і не проживає в с. Теліженці. Водночас, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, особа з РНОКПП НОМЕР_1 , як зазначено у відповідача, має у власності нерухоме майно та дійсно проживає в АДРЕСА_2 .

Згідно зі статтею 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні" місцем проживання фізичної особи вважається адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, а місцем перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.

Оскільки відповідачка взагалі не має зареєстрованого місця проживання, в своїй заяві від 03.09.2021 зазначила адресою проживання с. Теліженці Білоцерківського району Київської області, яка зазначена місцем проживання і іншого відповідача, інших даних суду не надано, то на підставі ч. 9 ст. 28 ЦПК України справа підсудна суду за останнім відомим місцем проживання відповідачів.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 ЦПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

Відповідно до усталеної прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» ( рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76, доповідь Комісії від 12 жовтня 1978 року).Суд повторює, що, як було раніше визначено, фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії», що згадувалось раніше, Комісія висловила думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…).

Зазначена правова позиція дає можливість виділити дві умови відповідності критерію «суд, встановлений законом»: організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції).

Виходячи з аналізу положень ЦПК України, Конвенції про захист прав і основоположних свобод, прецедентної практики ЄСПЛ, суд приходить до висновку про необхідність направлення означеної справи для розгляду по суті за підсудністю до суду, якому ця справа територіально підсудна, в силу вимог ст. ст. 27, 28 ЦПК України, оскільки Брусилівський районний суд Житомирської області не є судом, повноважним згідно закону на розгляд даної справи та розгляд справи призведе до порушення права учасників справи на справедливий судовий розгляд.

Відтак, з метою дотримання правил підсудності при вирішення даного спору, суддя вважає за необхідне направити матеріали цивільної справи за підсудністю до Тетіївського районного суду Київської області.

Керуючись ст. ст. 27, 28, 31, 32, 187 ЦПК України, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Матеріали цивільної справи № 275/964/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , тертя особа орган опіки та піклування Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області про позбавлення батьківських прав - направити за підсудністю до Тетіївського районного суду Київської області (09800, м. Тетіїв, вул. Соборна, 27).

Передачу справи здійснити не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала складена та підписана 26.11.2021

Суддя П. В. Миколайчук