Справа № 2-983/2005
№ провадження 4-с/738/2/2021
У Х В А Л А
Іменем України
24 листопада 2021 року Менський районний суд Чернігівської області
головуючого судді: Савченка О.А.,
секретаря судових засідань: Лях Н.М.,
представника скаржника: Білика В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця щодо винесення постанови про накладення штрафу від 12 жовтня 2021 року ВП № 3431425 неправомірними та поновлення порушеного права, -
ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою про визнання дій державного виконавця щодо винесення постанови про накладення штрафу від 12 жовтня 2021 року ВП № 3431425 неправомірними та поновлення порушеного права.
Скаргу мотивував тим, що згідно рішення Менського районного суду Чернігівської області від 02.12.2005 року з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму щомісяця, починаючи з 27.10.2005 року і до повноліття дитини. На виконання вказаного рішення було видано виконавчий лист № 2-982 від 02.12.2005 року, який перебуває на примусовому виконанні у Другому Суворовському відділі державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) АСВП № 3431425, про що у матеріалах справи міститься постанова про відкриття виконавчого провадження від 07.02.2006 року
Через те, що у скаржника виникла заборгованість через несплату аліментів на утримання доньки державним виконавцем Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Боржемським Сергієм Івановичем 12 жовтня 2021 року винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 50 % від суми заборгованості зі сплати аліментів.
Вважає, що постанова державного виконавця про накладення на нього штрафу у розмірі 50 % від суми заборгованості зі сплати аліментів, яка станом на 01 жовтня 2021 року становить 168 578 гривень 18 копійок, що складає 84 289 гривень 09 копійок є протиправною та підлягає скасуванню з наступних підстав.
Так, державний виконавець встановив, що в боржника наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки. Проте ним не враховано, що значний розмір заборгованості зі сплати аліментів виник ще до введення в дію у 2018 році абз. 3 ч. 14 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", якою передбачена відповідальність у формі штрафу за несплату аліментів.
З огляду на наведене, вважає, що дії державного виконавця щодо винесення ним постанови про накладення штрафу на ОСОБА_1 від 12 жовтня 2021 року в межах виконавчого провадження ВП № 3431425 є неправомірними.
Скаржник (боржник по справі) ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв чи клопотань про розгляд справи тільки заа його участі до суду не надходило.
Представник скаржника в судовому засіданні вимоги скарги підтримав, при цьому пояснив, що стороною скаржника в даному провадженні оскаржуються дії державного виконавця по нарахуванню заборгованості зі сплати аліментів, яка бралася для нарахування штрафу в розмірі 50 %. Також зазначив, що в даному провадженні оскаржується не постанова державного виконавця а його дії, що передували винесенню оскаржуваної постанови, неправомірність яких сприяла винесенню неправомірної постанови.
Представник Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просить розгляд справи здійснювати за його відсутності. В поданій до суду заяві («відзиву») державний виконавець просить відмовити в задоволенні поданої скарги та (або) закрити провадження з тих підстав, що воно не підлягаю розгляду в порядку цивільного судочинства.
Стягувач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Проти задоволення вимог скарги не заперечувала.
Судом встановлено, що рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 02.12.2005 року з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму щомісяця, починаючи з 27.10.2005 року і до повноліття дитини, на виконання якого було видано виконавчий лист № 2-982 від 02.12.2005 року, який перебуває на примусовому виконанні у Другому Суворовському відділі державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) АСВП № 3431425, про що у матеріалах справи міститься постанова про відкриття виконавчого провадження від 07.02.2006 року.
Державним виконавцем Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Боржемським С.І. 12 жовтня 2021 року винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 штрафу, згідно якої за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.
Згідно розрахунку із сплати аліментів, заборгованість по сплаті аліментів станом на 01 жовтня 2021 року складає 168 578 гривень 18 копійок.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною першою ст. 15, частиною 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які ж права чи інтереси порушені, невизнані або оспорені і за захистом яких прав чи інтересів скаржник звернувся до суду.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03.07.2018 №2475-VIII, який набрав чинності з 28.08.2018 (п.п. 3 п. 27 розділ І), частина 4 статті 11 Закону України Про виконавче провадження №1404-VIII (надалі Закон №1404-VIII) викладена в новій редакції, відповідно до якої строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої, частиною чотирнадцятою статті 71 цього Закону, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.
Також Законом №2475-VIII (п.п. 12 п. 27 розділ І) статтю 71 Закону України Про виконавче провадження № 1404-VIII доповнено новою частиною - чотирнадцятою, відповідно до якої:
- за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів;
- за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів;
- за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.
У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.
Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.
До 28.08.2018 стаття 71 Закону України Про виконавче провадження за несплату аліментів не передбачала такого виду відповідальності, як накладення штрафу у відсотковому розмірі від суми заборгованості у залежності від розміру заборгованості, яка перевищує суму відповідних платежів за рік, два та три роки.
Таким чином, новий нормативно-правовий акт (Закон № 2475-VIII) змінює закріплені у попередніх нормах (в редакції до 28.08.2018) правила поведінки (тобто попередній та новий нормативно-правові акти не однаково визначають зміст прав та обов`язків суб`єктів відносин.
Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.
Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.
Стаття 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.
Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.
Принцип незворотності дії в часі поширюється на всі закони та інші нормативно-правові акти. Виняток з цього принципу допускається лише у випадках, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє закріплення в міжнародно-правових актах, зокрема, в ст.7 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 04.11.1950, яка набрала чинності для України 11.09.1997.
Оскільки Закон № 2475-VIII, у розділі ІІ Прикінцеві та перехідні положення, не містить чіткого положення про застосування нового виду відповідальності (сплата штрафу за ч. 14 ст. 71 Закону № 1404-VIII) щодо триваючих правовідносин, зокрема, наявності боргу по сплаті аліментів до 28.08.2018, суд вважає, що новий вид відповідальності підлягає застосуванню до правовідносин, які продовжують існувати після набрання чинності Законом № 2475-VIII.
Тобто приписи ч. 14 Закону № 1404-VIII застосовуються у разі наявності відповідної заборгованості зі сплати аліментів, яка виникла саме з 28.08.2018, оскільки відповідальність у вигляді штрафу за несплату аліментів виходячи із заборгованості, яка виникла до 28.08.2018, не передбачена законодавством, яке діяло на час утворення такої заборгованості.
Відповідальність у формі штрафу за несплату аліментів, яка передбачена абзацом 3 частини 14 статті 71 Закону №1404-VIII введена лише з 28.08.2018, а тому штраф може бути нарахований лише на суму заборгованості, яка утворилася після 28.08.2018.
Проте державний виконавець суму штрафних санкцій визначив із сукупного розміру заборгованості, яка утворилася з моменту відкриття виконавчого провадження, а саме за період з 01 грудня 2005 року по 01 жовтня 2021 року, що свідчить про протиправність його дій.
Враховуючи вищенаведене суд прийшов до висновку, що дана скарга є обґрунтованою та підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 259, 447-451 ЦПК України, суд, -
Скаргу ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця щодо винесення постанови про накладення штрафу від 12 жовтня 2021 року ВП № 3431425 неправомірними та поновлення порушеного права - задовольнити.
Визнати дії державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Боржемського Сергія Івановича щодо винесення ним постанови про накладення штрафу на ОСОБА_1 від 12 жовтня 2021 року в межах виконавчого провадження ВП № 3431425 неправомірними.
Зобов`язати державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Боржемського Сергія Івановича усунути порушення (поновити порушене право ОСОБА_1 ), яке мало місце при винесенні ним постанови про накладення штрафу на ОСОБА_1 від 12 жовтня 2021 року в межах виконавчого провадження ВП № 3431425.
Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: О.А. Савченко