Справа № 459/3240/20
Провадження № 2/459/236/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2021 року Червоноградський міський суд Львівської області в складі:

головуючого судді Дем`яновської Ю.Д. ,

з участю секретаря судового засідання Піскляк О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Червонограді за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,-

в с т а н о в и в :

16.11.2020 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього в користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначений рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 05.03.2014 року з 1/3 частини заробітку (доходу), до 1/6, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову покликається на те, що зазначеним рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 05.03.2014 року з нього на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.02.2014 року і до його повноліття, виходячи з того, що на той час, у нього на утримання була одна дитина. Однак, 01.09.2018 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 , в якому у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказує, що офіційно не працевлаштований, підробляє, роблячи ремонти квартир, тому отримує нерегулярний, мінливий дохід, який в середньому становить 8000-9000 тис. гривень, із якого відраховуються аліменти за вказаним рішенням суду, виходячи із середньомісячної заробітної плати для даної місцевості, яка у 2020 році становили 9470 гривень. Вказує, що у зв`язку із народженням дітей у другому шлюбі, зобов`язаний також забезпечувати належне матеріальне становище усіх дітей, відтак сплата аліментів у встановленому вказаним рішенням суду є неможливою.

Ухвалою від 03.12.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

18.12.2020 року надійшов відзив проти позову, у якому відповідач висловила заперечення, мотивуючи тим, що позивач фактично не вказав обставин, що мають істотне значення для зменшення розміру аліментів, як і не надав доказів про зміну (погіршення) матеріального стану, стану здоров`я та жодним чином не навів доводів того, що у відповідача ті ж обставини покращилися. Вказує, що позивач є працездатною особою, його матеріальний стан, навіть з відрахуванням аліментів, є задовільним та стабільним, дозволяє позивачу виконувати свої зобов`язання щодо сплати аліментів сину ОСОБА_3 в розмірі, визначеному судом. Вважає, що зміна сімейного стану позивача не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

26.01.2021 року через канцелярію суду представник позивача подав заяву про розгляд справи у відсутності позивача та повне підтримання позовних вимог.

Відповідач також подала заяву про розгляд справи у її відсутності, у якій вказала, що позовні вимоги заперечує повністю, з підстав наведених у відзиві, просить відмовити у задоволенні позову.

Розгляд справи проводиться у відсутності сторін без фіксування судового процесу відповідно до вимог ст.247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було між ними розірвано.

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з відповідачем.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 05.03.2014 року по справі №459/471/14-ц позов ОСОБА_8 задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_8 аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 03.02.2014 року до його повноліття, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць (а.с.4).

Згідно проведеного державним виконавцем розрахунку заборгованості по виконавчому документу №459/471/14-ц, виданого 25.03.2014 року Червоноградським міським судом Львівської області, станом на 31.10.2020 року за період з листопада 2017 року по жовтень 2020 року заборгованість боржника ОСОБА_1 зі сплати аліментів станом на 31.10.2020 року становила 9708 грн. 30 коп. із нарахованих за весь період 101 608,30 грн виходячи із середньої заробітної плати для даної місцевості. (а.с. 8-9).

З матеріалів справи також вбачається, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів у 2014 році, позивач дійсно одружився вдруге, а саме 01 вересня 2018 року, про що складено відповідний актовий запис №190, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.5).

У новому шлюбі у позивача народились двоє дітей: син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та донька ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про її народження відповідно серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 (а.с. 6,7).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Ст. 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Таким чином, за змістом статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів, про що ВСУ висловився у постанові від 05.02.2015 року у справі №6-143 цс 13. При цьому, підставами для зміни розміру аліментів є не тільки зміна сімейного стану платника аліментів, а й зміна матеріального стану в сторону покращення отримувача аліментів, або в сторону погіршення платника аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач, як на підставу такого зменшення розміру аліментів, посилався на ту обставину, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан внаслідок народження двох дітей від іншого шлюбу, утримання яких потребує грошових витрат, відсутність офіційного працевлаштовання, перебивається випадковими підробітками.

Однак, на підтвердження існування саме зазначених позивачем обставин, ним не надано жодних належних та допустимих доказів існування таких. Матеріали справи не містять жодного письмового доказу щодо погіршення стану здоров`я позивача, доказів, які б підтверджували несення ним витрат на утримання інших членів своєї сім`ї, перебування на обліку у службі зайнятості або звернення за отриманням соціальної допомоги. Доказів про те, що у позивача погіршилося матеріальне становище у зв`язку із відсутністю постійної роботи позивачем також не подано.

Виходячи із наявних у матеріалах справи доказів, суд вважає, що сама по собі зміна сімейного стану позивача та народження двох дітей від іншого шлюбу не може бути визнана достатньою та безумовною підставою для зменшення розміру визначених аліментів, а доказів зміни та погіршення свого майнового стану та розміру доходів позивач суду не надав. Матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження зазначених позивачем обставин.

Окрім цього, суд вважає за необхідне зазначити, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою, на що звертає увагу Верховний Суд у постанові від 16.09.2020 року (справа № 565/2071/19 провадження № 61-9460 св 20).

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частина перша статті 3 Конвенції про права дитини визначає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Таким чином, правові підстави задоволення позову відсутні, а тому в його задоволенні слід відмовити.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір у разі відмови в позові покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 142, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду через Червоноградський міський суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ).

Повний текст рішення складено 26.01.2021 року.

Суддя: Ю. Д. Дем`яновська