Провадження №2-з/522/633/21
У Х В А Л А

01 грудня 2021 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Ковтун Ю.І., дослідивши заяву Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про забезпечення позову до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду міста Одеси надійшла заява Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить: вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви заявник зазначає, що 06.10.2006 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 014/0054/74/66674. 23 січня 2014 року заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси по цивільній справі № 522/27516/13-ц, яке набрало законної сили, позовні вимоги Банку було частково задоволено, а саме: звернуто стягнення на майно, що є предметом іпотеки, а саме: на квартиру, загальною площею 116,6 кв.м., житловою 70,5 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з тим, предмет іпотеки було поділено на два окремих об`єкта нерухомості, а саме: квартира АДРЕСА_3 та квартира АДРЕСА_1 . В подальшому, з Інформаційної довідки № 278570508 від 07.10.2021 року, Банку стало відомо, що Квартира АДРЕСА_4 без отримання на це згоди від АТ «Райффайзен Банк Аваль» була відчужена відповідно до договору купівлі-продажу № 21 від 13.01.2011 року, що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чапською І.Р. Новим власником квартири АДРЕСА_4 є фізична особа ОСОБА_2 . Також зазначає, що зважаючи на те, що позичальник здійснив відчуження спірного майна на користь третіх осіб, випливає те, що таке майно з метою ухилення від відповідальності перед кредитором може повторно відчужуватися на користь інших осіб.

Розглянувши доводи заяви, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви з огляду на наступне.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача за захистом яких він звернувся, або має намір звернутися до суду.

Положеннями ст. 151 ЦПК України встановлено вимоги до змісту та форми заяви про забезпечення позову.

За приписами ч. 4 ст. 152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Статтею 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Із наведеного випливає, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини свого звернення із такою заявою.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

З матеріалів заяви вбачається, що заявником не надано жодного доказу на обґрунтування вимог заяви, в тому числі і доказів звернення стягнення на майно, що є предметом іпотеки, а саме на: квартиру, загальною площею 116,6 кв.м., житловою 70,5 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а також поділу вказаної квартири на два окремих об`єкта нерухомості, в тому числі на квартиру, на яку заявникпросить накласти арешт, а також будь-яких інших доказів які б підтверджували викладені у заяві обставини та існування очевидного та об`єктивного характеру загрози порушення прав позивача, а сам зміст заяви зводиться до відображення припущень та необґрунтованих побоювань заявника.

З огляду на зазначене, суд не знаходить підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення до подання позовної заяви.

Керуючись ст. ст.149-154, 260, 261, 353 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про забезпечення позову до подання позовної заяви, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.І. Ковтун