Справа № 350/103/21
Номер провадження 2/350/158/2021
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 листопада 2021 року селище Рожнятів
Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області
головуючого судді Бейка А.М.
секретаря Маєвської С.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Рожнятів у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -
ОСОБА_1 18.02.2020 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про визнання права власності, у якій просив визнати за ним в цілому право власності на домоволодіння, що знаходиться у АДРЕСА_1 , власником якого на день смерті був його батько ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У судове засіданні сторони не прибули.
На адресу суду від ОСОБА_1 надійшла заява, у якій він просив справу розглянути без його участі, а також зазначив, що позов в частині визнання за ним права власності на домоволодіння, що знаходиться у АДРЕСА_1 , підтримує повністю.
ОСОБА_3 також подала до суду заяву, у якій зазначила, що позов ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на домоволодіння, що знаходиться у АДРЕСА_1 , визнає повністю, а також просила справу розглянути без її участі.
Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.ст.1-4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Право громадян на власність, як важливий атрибут правової держави і демократичного суспільства, закріплено в Конституції України, стаття 41 якої передбачає, що кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч.1 ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Із приписів ст.317 ЦК України вбачається, що зміст права власності виявляється у праві володіння, користування та розпоряджання своїм майном:
Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Як вбачається з положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Копією свідоцтва про народження (а.с. 61) підтверджено, що батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
01.03.2017 ОСОБА_4 зробив заповідальне розпорядження на випадок своєї смерті, яким заповів своє нерухоме майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і все те, на що він за законом матиме право, ОСОБА_1 , що підтверджено копією заповіту, посвідченого секретарем Вербівської сільської ради (а.с. 70).
Відповідно до копії свідоцтва про смерть, виданого повторно (а.с. 71), ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Довідкою, яка видається у зв`язку із оформленням спадщини №900 від 18.10.2017, виданою Вербівською сільською радою, підтверджено, що за померлим ОСОБА_4 згідно з записом у по господарській книзі виконавчого комітету сільської ради за №1, номер об`єкта по господарського обліку 0027-1, належить на праві особистої власності житловий будинок, який знаходиться у АДРЕСА_1 (а.с. 66).
Відповідно до п.п. 3,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Копією паспорта громадянина України підтверджено, що на час смерті батька, місце проживання ОСОБА_1 було зареєстровано у с.Вербівці (а.с. 60).
Копіями довідок №219 від 21.03.2019, №259 від 24.04.2012 підтверджено, що до складу сім`ї ОСОБА_1 входили його батько ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (а.с. 67, 68)
Як визначено ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Згідно зі ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.
Повідомленням приватного нотаріуса Рожнятівського районного нотаріального округу підтверджено, що у видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 відмовлено,у зв`язку з відсутністю документа власності на спадкове домоволодіння (а.с. 69).
Згідно з п.4.18 Глави 10 "Видача свідоцтв про право на спадщину" розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
Як роз`яснено у п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Суд приймає визнання позову ОСОБА_3 , оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, що в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб.
За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_1 звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів не має змоги оформити свої спадкові права, оскільки за життя спадкодавець не отримав правовстановлюючих документів на спірне нерухоме майно, суд приходить до висновку, що є достатні підстави, щоб заявлений позов задовольнити та визнати право власності на спадкове майно.
Керуючись ст.ст.1-4, 19, 89, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно - задоволити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 , право власності на домоволодіння, що знаходиться у АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя А.М. Бейко