Провадження № 2/522/3862/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

Головуючого - судді Чернявської Л.М.,

при секретарі судового засідання Палун І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в місті Одесі справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна, приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинский Микола Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

21 жовтня 2020 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна, Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Долинський Микола Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позову зазначено, що виконавчий напис зроблений приватним нотаріусом з порушенням ЗУ «Про нотаріат», так як порушено строки протягом якого виконавчий напис може вчинятися, проценти, пеня нараховані після спливу визначеного договором строку кредитування, розмір заборгованості не є безспірним, що не було перевірено нотаріусом, також виконавчий напис вчинено без оригіналів нотаріально посвідченого договору станом на дату вчинення спірного виконавчого напису, у зв`язку з чим просила визнати виконавчий напис № 3400 від 04.09.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною щодо стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» () 175 137,66 грн.

Ухвалою суду 23 жовтня 2020 року відкрито провадження по справі, встановлено загальний порядок розгляду справи.

Також, ухвалою суду від 23 жовтня 2020 року було задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення та вчинення виконавчих дій по виконавчому провадженню № 6319871 відкритого приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Долинським М.М. з примусового виконання виконавчого напису № 3400 зробленого 04 вересня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною, до вирішення справи по суті. Витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна завірені належним чином копії документів та матеріалів, на підставі яких вчинявся виконавчий напис № 3400, виданий 04.09.2020 року щодо стягнення з позивача 175 137,66 грн.

10 листопада 2020 року від Приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. до суду надійшли копії виконавчого напису та документів на підставі яких було видано виконавчий напис та заява про слухання справи за відсутності.

17 листопада 2020 року до суду надійшов відзив від Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», в якому заперечували проти можливості задоволення позову у зв`язку з тим, що при зверненні відповідно до вимог закону нотаріусу були надані всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості за кредитним договором № 0 від 20 березня 2007 року та строк нарахування заборгованості не пропущений. Боржник належним чином повідомлений про порушення кредитних зобов`язань та обов`язок ліквідувати порушення не менш ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису.

28 грудня 2020 року, представник позивача надав до суду відповідь на відзив ТОВ «Вердикт Капітал», в якому зазначив, що відповідачем не надано жодних доказів, які б спростовували доводи позивача у своїй позовній заяві.

Протокольною ухвалою суду від 19 березня 2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті.

В судове засідання сторони не з`явились, сповіщались належним чином. В матеріалах справи є заява позивача та третьої особи про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач повторно не з`явився в судове засідання. Суд розглянув справу за наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Судом встановлено, 04 вересня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною, був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 3400, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), яка є Боржником за кредитним договором № 0 від 20.03.2007 року, укладений нею із АКІБ «УКРСИББАНК» (), перейменоване на ПАТ «УКРСИББАНК».

Правонаступником ПАТ «УКРСИББАНК», на підставі Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, посвідченого 08.12.2011 року, ПН Київського МНО, Шевченко Д.Г., за реєстровим № 2949, 2950, в тому числі за договором кредиту № 0 від 20.03.2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та АКІБ «УКРСИББАНК», є ПАТ «Дельта Банк» ().

Правонаступником ПАТ «Дельта Банк», на підставі Договору № 951/К купівлі продажу майнових прав, посвідченого 09 листопада 2018 року, ПН КМНО Юдіним М.А., за реєстровим № 662, за кредитними договорами, в тому числі за договором кредиту № 0 від 20.03.2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та АКІБ «УКРСИББАНК», є ТОВ «ВЕРДИК КАПІТАЛ» ().

Строк платежу по Кредитному договору № 0 від 20.03.2007 року настав, Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 17.07.2017 року по 05.06.2020 року. Сума заборгованості складає 173 637,66 гривень, в тому числі:3 % річних за період з 17.07.2017 року по 05.06.2020 року в сумі 44 379,72 грн.; пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми прострочення заборгованості за період з 17.07.2017 року по 05.06.2020 року. За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто 1500,00 грн., а загалом 175 137,66 грн.

25 вересня 2020 року, приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Долинським М.М., відкрито виконавче провадження ВП № 6319871 з примусового виконання виконавчого напису вчиненого 04 вересня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною, зареєстрований в реєстрі за № 3400.

Підставою для вчинення виконавчого напису є договір про надання споживчого кредиту та застави майна засобу № 0 від 20.03.2007 року, укладений позивачем з АКІБ «Укрсиббанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» на підставі Договору купівлі-продажу прав вимога за кредитами, правонаступником якого на підставі Договору №951/К купівлі-продажу майнових прав є ТОВ «Вердикт Капітал»

Відповідно до умов п.1.2.2. Договору, Позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту (Додаток № 1 Договору), але в будь-якому випадку не пізніше 20.03.2014 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди Сторін або до вказаного Банком терміну (достроково) відповідно до умов розділу 12 цього Договору на підставі будь-якого з пп. 2.11., 4.8., 4.9., 5.7., 5.9., 5.10., 5.12., 5.14., 7.4., 10.2., 10.14. Договору. Тому, слід вважати, що останній день погашення заборгованості є 20.03.2014 року.

При цьому, згідно виконавчого напису від 04.09.2020 року заборгованість за кредитним договором в оскаржуваному виконавчому написі просять стягнути за період з 17.07.2017 року по 05.06.2020 року, а строк дії кредитного договору до 20.03.2014 року, тобто після спливу визначеного договором строку кредитування.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі №444/9519/12)

Суд зазначає, що за таких умов нарахування простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам та пені за період з 17.07.2017 року по 05.06.2020 року після спливу визначеного договором строку кредитування є неправомірним.

Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Тому, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису заборгованість повинна бути безспірною.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та із урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна.

Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому, з урахуванням висновку Постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

У своїй постанові від 27.03.2019 року у справі № 137/1666/16 Велика Палата Верховного Суду, посилаючись на приписи статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» зазначила, що захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Також у зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Також п. б п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів передбачено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, зокрема, подаються засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Із наданих приватним нотаріусом Буждиганчук Ю.Є. документів, вбачається, що ТОВ ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» надало приватному нотаріусу розрахунок заборгованості за кредитним договором, а не засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, як передбачено пунктом «б» розділу 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Іншими словами таким бухгалтерським документом може бути виписка по рахунку.

Наданий розрахунок заборгованості за договором кредиту не є документом, який підтверджує наявність заборгованості, бо не є касовим документом та документом первинного бухгалтерського обліку, в розумінні ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Цей розрахунок заборгованості є одностороннім та одноособовим нарахуванням відповідачем суми заборгованості за певний період, який не доводить виконання або невиконання умов договору кредиту, а єдиним доказом внесення готівкових коштів на рахунок банку є відповідна заява на переказ готівки, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-20цс12.

Суд зауважує, що зазначений розрахунок заборгованості не може бути документом, який би підтверджував безспірність заборгованості.

Таким чином, на підставі дослідження матеріалів справи судом встановлено, що у матеріалах нотаріальної справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження дійсного розміру заборгованості, якими можуть виступати первинні бухгалтерські документи.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 року «Про судове рішення в адміністративній справі», визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 року «Про судове рішення в адміністративній справі», дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття.

Суд зазначає про доцільність застосувати до спірних правовідносин саме постанову Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001 року, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у своїй Постанові по справі 910/13233/17 від 29 січня 2019 року.

Правову позицію з цього питання з аналогічними висновками висловлено Верховним Судом України у постанові від 23 січня 2018 року у справі № 310/9293/15, та Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року у справі №201/11696/16-ц, які в силу закону є обов`язковими до застосування в цій справі, оскільки мають місце аналогічні по своїй суті фактичні обставини справи та відповідно правовідносини.

Згідно з пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» стягнення заборгованості здійснюється за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо.

Таким чином, на підставі дослідження матеріалів справи судом встановлено, що оспорюваний виконавчий напис зроблений не на підставі документів, визначених законодавством, подання яких забезпечує можливість встановлення нотаріусом безспірності заборгованості, з порушенням процедури вчинення нотаріальних дій, визначеної Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Суд не приймає до уваги доводи Відповідача щодо надання ним для вчинення виконавчого напису усіх необхідних документів, на підставі яких можливо перевірити безспірність заборгованості, яка належна до стягнення з ОСОБА_1 , оскільки перелік таких документів визначений в імперативному порядку та ТОВ «Вердикт Капітал» у момент звернення до нотаріуса не дотриманий.

Згідно підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Всупереч вказаним вимогам, Позивач не отримувала письмову вимогу про усунення порушень боржнику, що дає можливість дійти висновку про те, що на момент винесення виконавчого напису нотаріусу не було відомо про сплив 30 днів з моменту відправки до моменту винесення виконавчого напису нотаріусом та чи направлялась вимога взагалі.

Частина 1ст. 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

При цьому, в порядку п.1 ч. 2 ст.141 ЦПК України, суд покладає на відповідача судові витрати, пов`язані з розглядом справи. Стягненню підлягають 1261,20 гривень, сплачені позивачем.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.76-82, 141, 258, 259, 263-266, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна, приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинский Микола Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати виконавчий напис вчинений 04 вересня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокією Юріївною, зареєстрований в реєстрі № 3400, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), яка є Боржником за кредитним договором № 0 від 20.03.2007 року на користь ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" (Код ) грошової суми у розмірі 175 137,66 гривень таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (Код ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 1261,20 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення підписано та складено 18 серпня 2021 року.

Суддя Чернявська Л.М.