печерський районний суд міста києва
УХВАЛ А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2021 р. Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Новака Р.В.,

при секретарі судових засідань - Талдоновій М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 02.07.2020, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 02.07.2020 у справі за об`єднаним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна подружжя з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою власністю. В обґрунтування заяви, зазначив, що заявником під час звернення до суду з заявою про забезпечення позову не було додано жодних доказів, щодо намірів відчуження спірного майна. Крім того, вказав, що позивачем не надано доказів на підтвердження суми, отриманої від продажу автомобілю, згоду на відчуження якої вона надавала. Спірна квартира є особистою власністю відповідача і не підлягає поділу, оскільки була придбана за власні кошти чоловіка. У зв`язку із вжитими заходами забезпечення відповідач позбавлений права розпоряджатися своїм власним майном. Через накладення арешту на банківські рахунки відповідач позбавлений можливості виконувати свій обов`язок на утримання своїх дітей та сплати аліментів. Виконувати кредитні зобов`язання тому забезпечення позову порушує права і законні інтереси інших осіб.

В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Жадобін В.І. підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.

Представник позивача - адвокат Ішутко С.Ю. в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що арешт було накладено на частину грошових коштів в рамках позовних вимог.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02.07.2020, накладено арешт на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 108,7 кв.м, житловою площею 45,7 кв.м, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та на грошові кошти в межах суми 556192,00 грн., що знаходяться на рахунках ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у банківських установах.

Згідно правил ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Згідно із ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов`язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на ту особу, яка заявляє відповідне клопотання. Отже, за загальним правилом, заявник зобов`язаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 4 постанови № 9 від 22.12.2006 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого.

Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його.

Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Саме по собі накладення арешту на об`єкт нерухомого майна без наміру власника його відчужити та заборона їх відчуження жодним чином не впливає на правовий статус цих прав і на права і законні його інтереси.

Так предметом спору є, зокрема, поділ майна набутого сторонами за час спільного проживання без реєстрації шлюбу. За час шлюбу сторони придбали за спільні кошти квартиру в ЖК «Tetris Hall» за адресою АДРЕСА_1 , та автомобіль AUDI А8 2014 випуску VIN-код: НОМЕР_2 д.н.з. НОМЕР_3 .

Задовольняючи заяву про забезпечення позову суд виходив з того, що неприйняття заходів забезпечення позову, може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Як вбачається з матеріалів заяви про скасування заходів забезпечення позову, відповідачем не заперечується факт відчуження автомобіля.

Право власності на спірну квартиру, поділ якої позивач просить здійснити, як спільного майна подружжя, зареєстроване за відповідачем, який відповідно до закону може в будь-який момент розпорядитися майном на власний розсуд, а отже існує імовірність утруднення або не виконання ймовірного рішення суду.

Крім того, вжиті заходи щодо предмета судового розгляду, є співмірними із заявленими вимогами позивачем.

При цьому обов`язкового з`ясування при вжитті заходів забезпечення позову вартості майна, на яке судом накладається (в порядку вжиття таких заходів) арешт, процесуальним законом не передбачено.

З огляду на вищевказані норми закону, з`ясовані обставини справи та надання оцінки наявних у ній доказів, суд приходить до висновку, що заява про скасування заходів забезпечення позову не містить підстав для скасування ухвали суду якою було правомірно застосовано заходи забезпечення позову від 02.07.2020.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-20, 158, 352-353 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 02.07.2020 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя Р.В. Новака