Дата документу 30.11.2021 Справа № 320/1625/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/3255/21 Головуючий у 1-й інстанції: Купавська Н.М.
Є.У.№ 320/1625/19 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Дашковської А.В.,

секретар: Волчанові І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

за апеляційною скаргоюОСОБА_1 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 червня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики від 01.05.2017 у розмірі 539 625,56 грн., посилаючись на те, що 01.05.2017 між ним та ОСОБА_2 був укладений договір позики. Згідно розписки від 01.05.2017 він передано у борг ОСОБА_2 20 000 доларів США, що за курсом НБУ на час звернення до суду становить 539 625, 56 грн., які остання зобов`язалась повернути в строк до 01.05.2018. Посилаючись на вказані обставини, просив про задоволення позову.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 червня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Судове рішення мотивовано тим, що позивачем не надано оригінал боргової розписка, ухвала суду про її витребування позивачем не виконана, а тому суд не може дійти висновку щодо наявності чи відсутності обставин (фактів), якими обґрунтовано позовні вимоги.

В апеляційній скарзі про скасування судового рішення і ухвалення нового про задоволення позову ОСОБА_1 зазначає, що судом першої інстанції порушені норми матеріального і процесуального права, дана неправильна оцінка зібраним у справі доказам. Ухвалу суду про витребування оригіналу розписки він не виконав, оскільки під час її постановлення ні він, ні його представник участі у судовому засіданні не приймав, копію ухвали він не отримував. Боргові зобов`язання ОСОБА_2 не виконала, борг не повернула.

Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не надходив, проте не заважає її розгляду за наявними матеріалами справи.

В засідання апеляційного суду сторони повторно не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку. Повістки про їх виклик до суду повернулися не врученими із позначкою поштового відділення про те, що адресати відсутній за вказаною адресою.

Інформація про розгляд справи оприлюднена на офіційному сайті апеляційного суду.

Адвокат Анашкіна С.В., яка представляла інтереси ОСОБА_3 в суді першої інстанції (а.с. 162-163), отримала повістку про виклик до апеляційного суду 08.11.2021, причини неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляла.

Суд визнав причини неявки сторін у судове засідання неповажними і такими, що не перешкоджають розгляду справи по суті.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно ч. 1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є не повне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Правовідносини, які склались між сторонами у справі регулюються нормами статей 1046 1052 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно норм статті 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до частин 1,3 статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

За загальним правилом, встановленим статтею 524 цього Кодексу, зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України -гривні. Але сторони, укладаючи договір позики в письмовій формі і виражаючи суму договору в гривнях, можуть визначити її грошовий еквівалент в іноземній валюті.

Відповідно до ст.192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Встановлено, що 01.05.2017 сторони уклали договір позики, за яким ОСОБА_2 взяла у борг у ОСОБА_1 20 000 доларів США, які зобов`язалась повернути до 01.05.2018, про що написала відповідну розписку, копію якої позивач додав до позовної заяви.

Факт отримання ОСОБА_2 грошових коштів у позику від ОСОБА_1 останньою не заперечувався, оскільки будь-яких заперечень проти позову ні відповідач, ні її представник суду першої інстанції не надавали.

24 травня 2019 року ОСОБА_1 звертався до суду із заявою про забезпечення доказів, до якої додав фотокопію підписаної сторонами заяви від 19 квітня 2019, в якій вони зверталися із проханням про затвердження мирової угоди, за змістом якої ОСОБА_2 в рахунок боргу за договором займу від 01.05.2017 на суму 20 000 доларів США передає у користування ОСОБА_1 належну їй земельну ділянку по договору про право користування земельною ділянкою від 11.02.2008, а ОСОБА_1 приймає у користування в рахунок боргу за договором займу від 01.05.2017 на суму 20 000 належну ОСОБА_2 земельну ділянку (а.с.59).

Стаття 526 ЦК України встановлює загальні умови виконання зобов`язань та закріплює основний принцип виконання зобов`язань принцип належного виконання, що стосується як суб`єктів, так і предмета, строку чи терміну, місця і способу виконання (статті 527 -545 ЦК України).

За змістом статті 526 ЦК України належне виконання зобов`язання - це передусім виконання його відповідно до умов договору і вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

Як було вказано в позові ОСОБА_1 та не спростовано ОСОБА_2 , остання свої зобов`язання за договором позики не виконала та не повернула ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 20 000 доларів США.

В матеріалах справи відсутні письмові докази на підтвердження факту повернення суми позики позикодавцеві.

За офіційним курсом гривні до іноземних валют Національного банку України на момент звернення ОСОБА_1 до суду першої інстанції (27.02.2019) складав: 100доларів США дорівнювало 2698,2628 гривень.

Отже борг ОСОБА_2 , який підлягає поверненню ОСОБА_1 в гривневому еквіваленті станом на 27.02.2019 складав 539 652,56 гривень.

Частиною 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Копія вказаної розписки була надана при зверненні ОСОБА_1 до суду першої інстанції разом із позовною заявою, а її оригінал ОСОБА_1 надав до суду апеляційної інстанції (Т.1 а.с.6, Т.2 а.с.83).

Аналіз викладеного свідчить про те, що є всі підстави для задоволення позову ОСОБА_1 .

Окрім того, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги стосовно передчасності висновку суду першої інстанції щодо невиконання ОСОБА_1 ухвали про витребування доказів.

Як було встановлено, 17.09.2020 Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області було постановлено ухвалу, якою суд призначив цивільну справу до розгляду з викликом сторін на 09.12.2020 о 09-30 годині та зобов`язав ОСОБА_1 в двадцятиденний строк з моменту отримання копії ухвали надати суду оригінал розписки від 01.05.2017 (Т.1 а.с.250).

В матеріалах справи відсутні докази направлення копії ухвали Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17.09.2020 на адресу ОСОБА_1 , а адресовані позивачеві повістки про виклик до суду поверталися неврученими із позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Отже докази, які б свідчили про отримання ОСОБА_1 ухвали Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17.09.2020, в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до пункту третього частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

На підставі частини першої статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Відповідно до п.2 Порядку надсилання учасникам судового процесу тексту судової повістки у вигляді SMS повідомлень, текст судової повістки може бути надісланий судом Учаснику SMS-повідомленням лише після подання ним до суду заявки про намір отримання судової повістки в електронному вигляді за допомогою SMS - повідомлення. Така заявка оформляється безпосередньо в суді або шляхом роздруковування та заповнення Учасником форми, яка розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, відмовляючи у задоволені в позові ОСОБА_1 у зв`язку з не виконанням ним ухвали Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17.09.2020, суд першої інстанції допустив порушенням норм процесуального права, що також є підставою для скасування оскаржуваного рішення згідно приписів статті 376 ЦПК України.

Згідно з нормами ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже у зв`язку з тим, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню та ухваленню нового рішення про задоволення позову, судові витрати, які були понесені ОСОБА_1 на сплату судового збору в розмірі 13 491,55 гривень (5396,55 грн.+8095,00 грн.) підлягають компенсації за рахунок ОСОБА_2 .

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 червня 2021 року у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) суму боргу за договором позики від 01.05.2017 в розмірі 539 652,56 гривень (п`ятсот тридцять дев`ять тисяч шістсот п`ятдесят дві гривні 56 копійок)

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) суму судового збору в розмірі 13 491,55 гривень (тринадцять тисяч чотириста дев`яносто одна гривня 55 копійок).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 01 грудня 2021 року.

Головуючий: І.В. Кочеткова

Судді: А.В. Дашковська

О.М. Кримська