Справа № 944/4842/21
Провадження №2/944/1349/21
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.11.2021 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Поворозника Д.Б.,

за участю секретаря судового засідання Вербинець Т.Р.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Яворові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 (під час розгляду справи судом встановлено, що відповідач після одруження змінила прізвище на ОСОБА_4 , а пізніше на ОСОБА_5 ) про зменшення розміру аліментів, в якому просить зменшити розмів аліментів, які стягуються з нього на користь відповідача на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме визначити їх в розмірі 1/6 від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття.
На обґрунтування позову зазначає, що в провадженні Яворівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебуває виконавче провадження № ВП 55482712 з примусового виконання судового наказу від 06 жовтня 2017 року № 460/4136/17, відповідно до якого з нього на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім аліментів, він також бере участь у вихованні сина та добровільно надає кошти на різні потреби. На даний час, з огляду на об`єктивні (карантинні обмеження, зростання цін на продукти харчування, зростання цін на медикаменти та медичне обслуговування) та суб`єктивні (народження у нього другої дитини, яка перебуває на його утриманні, та дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною і не працює на даний час) чинники, виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів. Враховуючи, що в нього змінився сімейний стан, на даний час окрім сина ОСОБА_7 на його утриманні перебуває дочка ОСОБА_8 та дружини ОСОБА_9 , яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, частка, яка стягується на двох дітей не може бути більшою, ніж 1/3 від заробітної плати відповідача, відповідно, на його думку, частка на утримання сина ОСОБА_6 повинна становити 1/6 від усіх видів його заробітку.
Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 24 вересня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 11 жовтня 2021 року, після усунення недоліків позовної заяви, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче провадження.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 15 листопада 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав з підстав, наведених у позовній заяві. Також пояснив, що він вдруге одружився, від подружніх відносин в нього народилася дочка. Відповідно до судового наказу Яворівського районного суду Львівської області з нього на утримання сина вирішено стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно. З колишньою дружиною не спілкується, з сином ОСОБА_7 у нього хороші відносини, спілкується з ним, коли той перебуває у його батьків, крім цього допомагає матеріально, купує одяг, іграшки та інші речі. На даний час не має змоги сплачувати аліменти в розмірі 1/4 його доходу, тому просить визначити аліменти на утримання сина в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідач ОСОБА_2 (під час розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_3 після одруження змінила прізвище на ОСОБА_4 , а пізніше на ОСОБА_5 ) в судовому засіданні проти позову категорично заперечила та вказала, що після розірвання шлюбу ОСОБА_1 такий вдруге одружився та від даного шлюбу у нього народилася одна дитина. Народження в позивача однієї дитини, на її думку, не є підставою для зменшення розміру аліментів. Також зазначила, що позивач крім аліментів нічого не сплачує на утримання сина, інколи відвідує батьківські збори. Вона також знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, а її теперішній чоловік також сплачує аліменти на утримання дитини від попереднього шлюбу. Просила в позові відмовити.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються їх позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що сторони у справі перебували зареєстрованому шлюбі, який рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 15 серпня 2017 року було розірвано.
Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до судового наказу № 460/4136/17, виданого 06 жовтня 2017 року Яворівським районним судом Львівської області, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на підставі судового наказу стягуються з ОСОБА_1 в примусовому порядку, що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментах від 10 грудня 2019 року, складеним державним виконавцем, та не заперечується сторонами.
Судом також встановлено, що ОСОБА_1 вдруге зареєстрував шлюб та від подружніх відносин з дружиною ОСОБА_9 , у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .
Як вбачається із довідки, виданої Виконавчим комітетом Яворівської міської ради Львівської області № 1129 від 20 серпня 2021 року, ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом з дружиною ОСОБА_9 та донькою ОСОБА_8 .
Відповідно до складеного державним виконавцем розрахунку заборгованості по аліментах станом на 10 грудня 2019 року ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього ОСОБА_6 було сплачено аліменти в розмірі 47854 коп 84 грн., заборгованість становила 7846 грн 75 коп.
Крім того, судом встановлено, що відповідач у справі після розірвання шлюбу з ОСОБА_1 , 13 січня 2018 року уклала шлюб з ОСОБА_10 та змінила прізвище на ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 . В подальшому відповідач шлюб з ОСОБА_10 розірвала та 11 лютого 2021 року уклала шлюб з ОСОБА_11 та змінила прізвище на ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-СГ від 11 лютого 2021 року.
Також судом встановлено, що у відповідача ОСОБА_2 у шлюбі з ОСОБА_11 народився син ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до витягу з наказу Начальника 7 прикордонного загону Державної прикордонної служби України №202-ос від 25 червня 2021 року ОСОБА_2 , інспектор прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби «Краківець» (тип А) відділу прикордонної служби «Краківець» І категорії (тип Б) вважається такою, що вибула у відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку, з 18 червня 2021 року по 10 березня 2024 року.
Як вбачається з судового наказу Яворівського районного суду Львівської області від 13 червня 2019 року у справі № 4602/2992/19, з ОСОБА_11 на користь колишньої дружин ОСОБА_13 стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно із ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою.

Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 179 Сімейного кодексу України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

За змістом ст. ст. 180, 181 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі:стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка,дружини,батьків,дочки,сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до положень ст. 183 Сімейного кодексу України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.
У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. У свою чергу, значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Стаття 192 Сімейного кодексу України передбачає можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
При цьому, такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак зміна сімейного стану є самостійною, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.
Водночас, зміна сімейного стану позивача, а саме народження у позивача іншої дитини, сама по собі не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.
Відповідно до ч. 3 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України алежними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно зі ст. 80 Цивільного процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Однак в порушення зазначених вище вимог процесуального закону позивач ОСОБА_1 належними та допустимими доказами не довів та підтвердив погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу,
Крім того, на переконання суду, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.
Аналогічні висновки щодо застосування норм права висловлені в постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19.
Наданими позивачем доказами не підтверджується та обставина, що матеріальний стан позивача істотно погіршився, зокрема, після чи внаслідок народження дитини від іншого шлюбу, чи виникли інші обставини, які перешкоджають йому сплачувати аліменти в розмірі, встановленому зазначеним вище судовим наказом, так як, наприклад, погіршення стану здоров`я. Більше того, позивач взагалі не надав суду жодних відомостей про свій матеріальний стан на даний час, зокрема, інформації про заробітну плату чи інші доходи, про понесені витрати тощо, що взагалі позбавляє суд можливості оцінити матеріальний стан ОСОБА_1 в контексті його позовних вимог про зменшення розміру аліментів.

При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з ч. ч. 3, 4, п. п. 3, 4 ч. 5 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

А відповідно до норм ч. ч. 1 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, відповідно до змісту наведених норм процесуального закону саме позивач повинен довести обставини, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх вимог, для чого на власний розсуд користується своїми процесуальними правами, в тому числі щодо надання суду доказів на підтвердження таких обставин.
В свою чергу, суд виконав свій процесуальний обов`язок щодо сприяння учасникам справи в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, зокрема, збирання та надання суду доказів, а саме, в судовому засіданні 19 листопада 2021 року суд з`ясовував думку сторін щодо необхідності подання чи витребування доказів, на що вони просилли закінчувати розгляд справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Таким чином, на переконання суду, сам факт одруження позивача та народження в нього іншої дитини, не свідчить про істотну зміну його матеріального становища у бік погіршення та не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Водночас. Як описано вище, жодних доказів на підтвердження погіршення свого матеріального становища позивач суду не надав. .
Також суд не бере до уваги як доказ акт ОСББ «Затишна оселя 2» від 26 грудня 2019 року № 17 про те, що малолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на час обстеження був присутній та, зі слів сусідів, тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та довідку ОСББ «Затишна оселя 2» про склад сім`ї від 26 грудня 2019 року № 178, відповідно до якої ОСОБА_6 тимчасово проживає без реєстрації за вказаною адресою, оскільки такі документи були складені ще у грудні 2019 року, тобто на даний час є неактуальними, не є належними і допустимими доказами, які підтверджують факт проживання сина сторіі у справі за вказаною адресою, а також такий факт спростовано самим ОСОБА_1 , який в судовому засіданні повідомив, що з сином бачиться періодично за цією адресою, де проживають його батьки.

Щодо тверджень позивача про, що розмір аліментів на двох дітей не може бути більшою ніж 1/3 заробітку (доходу), відповідно, на одну дитину (їх з відповідачем сина) з нього слід стягувати 1/6 частину доходу, суд зазначає, що такий розмір аліментів визначений як мінімальний гарантований для забезпечення належного фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини і не може розцінюватися як обов`язкова і безумовна величина у випадку можливості сплачувати тим з батьків, який не проживає з дитиною, аліментів у більшому розмірі, з огляду на що такі твердження до уваги судом не беруться як безпідставні.

Враховуючи наведені вище обставини та норми законодавства, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не довів, що не може сплачувати визначений судом розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (1/4 частини його доходу), а тому у задоволенні позову про зменшення розміру аліментів слід відмовити.

Згідно з ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги не підлягають задоволенню, тому підстав для розподілу судових витрат, понесених позивачем у зв`язку з розглядом справи, немає.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 60, 76, 81, 88, 89, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя Д.Б. Поворозник