Справа №203/4120/19
Провадження №2/0203/61/2021
01.12.2021 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Католікяна М.О.,
при секретарі Гапоновій К.В.,
-позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 :
-представниці позивачів ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності на майно у порядку набувальної давності,
1. 18 листопада 2019 року позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_7 про визнання права власності на майно у порядку набувальної давності. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачі від 2002 відкрито та безперервно користуються домоволодінням АДРЕСА_1 (квартира АДРЕСА_2 ). Зазначена квартира належала відповідачеві, який дозволив позивач мешкати в ній. Згодом відповідач зник і дотепер не з`являється. Позивачі протягом сімнадцяти років мешкають у квартирі, дбають про неї, сплачують за комунальні послуги тощо. Викладене стало причиною звернення позивачів до суду з позовом про визнання за ними права спільної сумісної власності на зазначене житло у порядку набувальної давності(а.с.а.с. 3, 4, 106).
2. 16 листопада 2020 року суд у зв`язку зі смертю своєю ухвалою ОСОБА_7 своєю ухвалою залучив до участі у справі в якості відповідачів його правонаступників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (діти ОСОБА_7 ).
3. Того ж дня суд постановив ухвалу про складення та направлення на адресу компетентного суду або іншого компетентного органу Російської Федерації за місцем проживання відповідачів судового доручення про надання правової допомоги (вручення документів, отримання доказів, проведення окремих процесуальних дій) (а.с. 186).
4. 20 вересня 2021 року на адресу суду надійшли протоколи Ноябрьського міського суду Ямало-Ненецького автономного округу від 28.07.2021, 29.07.2021, 04.08.2021, згідно з якими відповідачі заперечують проти позову і бажають брати участь у судових засіданнях через представника (а.с.а.с. 190 275).
5. У судових засіданнях позивачі, їхні представники підтримали позов у повному обсязі, пояснивши, що позивачі від 2002 відкрито та безперервно користуються домоволодінням АДРЕСА_1 (квартира АДРЕСА_2 ). Зазначена квартира належала відповідачеві, який дозволив позивач мешкати в ній. Згодом відповідач зник і дотепер не з`являється. Позивачі протягом сімнадцяти років мешкають у квартирі, дбають про неї, сплачують за комунальні послуги тощо.
6. Представник відповідачів до суду не з`явився, був повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК).
7. 19 травня 2020 року у засіданні суд постановив ухвалу про розгляд справи у заочному порядку.
8. Заслухавши пояснення позивачів, їхніх представників, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.
9. Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.04.2002 належить ОСОБА_7 (а.с.а.с. 145, 152).
10. Відповідачі принаймні до 2009 року з дозволу власника квартири вселилися в неї, дотепер відкрито та безперервно користуються і дбають про неї, сплачують за комунальні послуги (а.с.а.с. 11 75).
11. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер у м. Ноябрьську Ямало-Ненецького автономного округу Російської Федерації (а.с. 170-звор.).
12. Після смерті ОСОБА_7 спадщину прийняв лише ОСОБА_4 , який 29.01.2010 звернувся до нотаріуса у Російській Федерації з відповідною заявою (а.с. 168-звор.).
13. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 того ж дня звернулися до того ж нотаріуса із заявами про відмову від спадщини на користь ОСОБА_4 (а.с.а.с. 171, 172-звор.) .
14. Від моменту смерті власника квартири і дотепер (тобто протягом дванадцяти років) ОСОБА_4 , крім подання заяви про прийняття спадщини за місцем свого проживання у Російській Федерації, не вжив і не вживає жодних реальних заходів з набуття права власності на квартиру, утримання спадкової квартири.
15. Той факт, що позивачі вселилися у спірну квартиру до 2009 року, зокрема, підтвердився показаннями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , згідно з якими вони є сусідами позивачів, яких бачили у квартирі ще до 2009 року. До них там мешкала бабця, згодом роми, які занедбали будинок. Увесь цей час позивачі разом з двома дітьми постійно і відкрито мешкають у квартирі, утримують її у належному стані, відремонтували у ній систему опалення тощо.
16. Відповідно до статті 322 Цивільного кодексу України (далі ЦК) власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
17. Як вбачається з матеріалів справи, власник квартири ( ОСОБА_7 ) після набуття права власності на неї нею не опікувався, залишив її позивачам та виїхав до Російської Федерації, де і помер 2009 року. При цьому його спадкоємець ( ОСОБА_4 ), який прийняв спадщину, спірною квартирою не опікувався та не опікується, протягом 12 років не вживає заходів з набуття права власності на квартиру, її утримання, ремонт щодо.
18. У зв`язку з викладеним позивачі вимушені утримувати квартиру у належному стані, нести тягар, притаманний власникові.
19. Позиція ОСОБА_4 , згідно з якою він заперечує проти позову і бажає бути представленим у справі адвокатом дотепер ним не реалізована, має абсолютно формальний характер, про що свідчить його пасивна поведінка протягом 12 років від дня смерті батька.
20. Згідно зі статтею 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.
21. За правилами, встановленими статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР (далі Конвенція), право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
22. Набувальна давність поширюється на випадки фактичного безпідставного володіння чужим майном за певних умов.
23. Для набуття права власності на майно за набувальною давністю згідно з правилами статті 344 ЦК, насамперед необхідно, щоб заволодіння майном було добросовісним (особа при заволодінні майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності). Разом з тим факт обізнаності особи про те, що вона не є власником речі, не виключає добросовісності володіння за умови, що заволодіння майном не відбулося з порушенням норм права (викрадення, шахрайство тощо).
24. По-друге, таке володіння повинно бути відкритим, тобто очевидним для всіх інших осіб. При цьому володілець має ставитись до цього майна, як до власного (експлуатувати, вживати необхідні заходи для утримання майна в належному стані тощо). Приховування володільцем свого володіння майном є порушенням цієї вимоги.
25. По-третє, володіння майном повинно бути безперервним протягом встановлених законом строків. Цей строк відповідно до статті 344 ЦК для нерухомого майна встановлений тривалістю десять років, для рухомого майна п`ять років.
26. За вказаних обставин, з метою збереження майна, вирішити спір в інший спосіб, ніж визнати на позивачами право власності на спірну квартиру за набувальною давністю за рішенням суду неможливо.
27. З огляду на викладене суд вважає за необхідне задовольнити заявлений у справі позов.
28. Керуючись статтями 5, 7, 10 13, 19, 23, 76 81, 89, 209, 210, 213, 223, 228, 229, 258, 259, 263 265, 274, 275, 279 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_4 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_4 ) до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_5 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_6 ), ОСОБА_6 ( АДРЕСА_7 ) про визнання права власності на майно у порядку набувальної давності задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у порядку набувальної давності право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_3 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем, третьою особою в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини заочного рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне заочне рішення складено 02 грудня 2021 року.
Суддя М.О. Католікян