ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2021 року

м. Черкаси

Справа № 694/1049/21
Провадження № 22-ц/821/1574/21
категорія: на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: : Василенко Л. І.,

суддів: Бородійчука В. Г., Карпенко О. В.,

секретаря: Любченко Т. М.,

учасники справи:

заявник: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Плівак Лілії Миколаївни на ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 01 липня 2021 року про відмову у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Плівак Лілії Миколаївни про вжиття заходів забезпечення позову, ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: приватний нотаріус Ватутінського міського нотаріального округу Черкаської області Побіянська Неля Борисівна, Ватутінська міська рада Черкаської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 про визнання протиправними та скасування наказів, скасування та поновлення записів у Поземельних книгах, до вирішення питання про його прийняття, у складі головуючої судді Сакун Д. І.,

в с т а н о в и в :

У червні 2020 року представник ОСОБА_1 адвокат Плівак Л. М. звернулася до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову в якій просила: накласти заборону на відчуження земельних ділянок, що утворились в результаті поділу ділянки з кадастровим номером :02:001:0050, площею 69,5875 га, а саме: кадастровий номер :02:001:0127, площею 1,9589 га; кадастровий номер :02:001:0128, площею 1,9589 га; кадастровий номер :02:001:0129, площею 1,9589 га; кадастровий номер :02:001:0130, площею 1,9589 га; кадастровий номер :02:001:0131, площею 1,9589 га; кадастровий номер :02:001:0132, площею 1,9589 га; кадастровий номер :02:001:0133, площею 1,9589 га; кадастровий номер :02:001:0134, площею 1,9589 га; кадастровий номер :02:001:0135, площею 1,9589 га; кадастровий номер :02:001:0137, площею 1,9589 га; кадастровий номер :02:001:0136, площею 1,9589 га; кадастровий номер :02:001:0138, площею 1,9589 га; кадастровий номер :02:001:0139, площею 1,9589 га; кадастровий номер :02:001:0140, площею 1,9589 га; кадастровий номер :02:001:0141, площею 1,9589 га; кадастровий номер :02:001:0122, площею 1,9589 га; кадастровий номер :02:001:0123, площею 1,9589 га; кадастровий номер :02:001:0124, площею 1,9589 га; кадастровий номер :02:001:0126, площею 1,9589 га; кадастровий номер :02:001:0159, площею 1,9589 га; кадастровий номер :02:001:0121, площею 1,9573 га; кадастровий номер :02:001:0145, площею 1,9573 га; кадастровий номер :02:001:0146, площею 1,9589 га; кадастровий номер :02:001:0147, площею 1,9589 га; кадастровий номер :02:001:0148, площею 1,9589 га; кадастровий номер :02:001:0149, площею 1,9589 га; кадастровий номер :02:001:0150, площею 1,9589 га; кадастровий номер :02:001:0151, площею 1,9735 га; кадастровий номер :02:001:0152, площею 1,9735 га; кадастровий номер :02:001:0153, площею 1,9735 га; кадастровий номер :02:001:0154, площею 1,9735 га; кадастровий номер :02:001:0155, площею 1,9735 га; кадастровий номер :02:001:0156, площею 1,9777 га; кадастровий номер :02:001:0157, площею 1,9825 га; кадастровий номер :02:001:0125, площею 1,959 га; кадастровий номер :02:001:0144, площею 0,4305 га; кадастровий номер :02:001:0143, площею 0,2497 га; кадастровий номер :02:001:0142, площею 0,1772 га; кадастровий номер :02:001:0158, площею 0,1463 га.

Заяву мотивовано тим, що ОСОБА_1 подає до Звенигородського районного суду Черкаської області позовну заяву до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 10.12.2020 №23-12082/14-20-СГ «Про припинення права оренди земельними ділянками» та наказу від 30.12.2020 №23-12792/14-20-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок у власність із зміною цільового призначення», зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області скасувати у Поземельних книгах записи про державну реєстрацію земельних ділянок, що утворились в результаті поділу ділянки з кадастровим номером :02:001:0050, площею 69,5875 га, яка була надана в оренду ОСОБА_35 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Зазначає, що відповідач в одноособовому порядку оскаржуваним наказом від 10.12.2020 №23-12082/14-20-СГ припинив право оренди земельними ділянками, що входять до складу належного позивачу спадкового майна, а наказом від 30.12.2020 №23-12792/14-20-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок у власність із зміною цільового призначення», поділив, змінив цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0050, площею 69,5875 га та надав її у приватну власність іншим громадянам (34 особи). Вказану ділянку та три польові дороги було передано з державної власності у комунальну власність Ватутінської міської ради Черкаської області.

Вказує, що на сьогоднішній день частина громадян, що згідно оскаржуваного наказу від 30.12.2020 №23-12792/14-20-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок у власність із зміною цільового призначення» зареєстрували за собою право власності на новоутворені земельні ділянки і мають намір їх відчужити на користь третіх осіб. На частину ділянок у Державному земельному кадастрі ще не зареєстровано право власності.

Що стосується земельних ділянок, які були передані у комунальну власність Ватутінської міської ради Черкаської області, то одна земельна ділянка, яка утворилась в результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0050, а саме: кадастровий номер :02:001:0125, площею 1,959 га, включена до переліку для продажу права оренди на неї на аукціоні, що підтверджується рішенням Ватутінської міської ради Черкаської області від 25.02.2021 №5-35/VIII.

Позивач звертався до Ватутінської міської ради з проханням виключити з переліку для продажу права оренди на аукціоні земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0125, площею 1,959 га, проте, листом від 16.04.2021 №956/02-21, Виконавчий комітет Ватутінської міської ради Черкаської області повідомив, що має повне право розпоряджатися земельною ділянкою з кадастровим номером :02:001:0125, площею 1,959 га, оскільки жодних заборон для цього не встановлено.

Також зазначає, що весь час з моменту відкриття спадщини після смерті брата, позивач відкрито користувався земельною ділянкою з кадастровим номером :02:001:0050, вчасно вносив плату за її використання, витрачав кошти на оброблення ділянки, посадковий матеріал та посів поля.

Вважає, що у разі, якщо судом не буде вжито заходи забезпечення позову, утворені в результаті поділу земельні ділянки буде відчужено на користь третіх осіб, що завдасть значної шкоди позивачу і унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 01 липня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви представника ОСОБА_35 адвоката Плівак Л. М. про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвала мотивована тим, що позивачем у клопотанні про забезпечення позову не надано беззаперечних та переконливих доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду або обґрунтоване припущення такої загрози.

Суд, виходячи з того, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, дійшов висновку, що підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому, судом не вбачається.

Не погоджуючись із ухвалою суду, представник ОСОБА_35 адвокат Плівак Л. М., оскаржила її в апеляційному порядку подавши апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 01 липня 2021 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким накласти заборону на відчуження земельних ділянок, що утворились в результаті поділу ділянки з кадастровим номером :02:001:0050, площею 69,5875 га. Стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати, а саме 454 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що до заяви про забезпечення позову було додано докази того, що одна із земельних ділянок, яка утворилась в результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0050, а саме: кадастровий номер :02:001:0125, площею 1,959 га, включена до переліку для продажу права оренди на неї на аукціоні і листом від 16.04.2021 №956/02-21 Виконавчий комітет Ватутінської міської ради Черкаської області повідомив, що має повне право розпоряджатися нею, оскільки жодних заборон для цього не встановлено.

При цьому звертає увагу, що на даний час вже відкрито ринок землі сільськогосподарського призначення.

Зазначає, що весь час з моменту відкриття спадщини після смерті брата, позивач відкрито користувався земельною ділянкою з кадастровим номером :02:001:0050, вчасно вносив плату за її використання, витрачав кошти на оброблення ділянки, посадковий матеріал та посів поля. Проте, якщо утворені в результаті поділу земельні ділянки буде відчужено на користь третіх осіб, то йому буде завдано значної шкоди і унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення.

Відзиви на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходили.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Переглянувши матеріали справи за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 і 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. ч. 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду, яка у відповідності до ст. 258 ЦПК України є видом судових рішень, приведеним вимогам не відповідає.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Статтею 149 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно положень ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, у тому числі, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, предмет і ціну позову, пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, інші відомості, необхідні для вирішення питання про забезпечення позову.

За системним аналізом наведених норм права можна зробити висновок, що від заявника вимагається вказати вид (захід) забезпечення позову, визначений ст. 150 ЦПК України та обґрунтувати необхідність вжиття саме такого заходу забезпечення позову.

При цьому, ч. 10 ст. 153 ЦПК України визначено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Отже, виходячи зі змісту ст. ст. 149-153 ЦПК України, забезпечення позову слід розуміти як вжиття судом заходів для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання можливого прийнятого за його позовом позитивного рішення.

Слід зауважити, що при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів з урахуванням такого: розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретними заходами забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчитися, що між сторонами виник спір.

Натомість необхідність застосування заходів забезпечення позову обумовлено вірогідністю настання обставин, що можуть перешкодити виконанню в майбутньому судового рішення у разі задоволення позовних вимог.

Крім того, забезпечення позову спрямоване насамперед проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може розпорядитися власністю. Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

Звертаючись у суд з позовом, ОСОБА_35 просив суд визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 10.12.2020 №23-12082/14-20-СГ «Про припинення права оренди земельними ділянками» та наказ від 30.12.2020 №23-12792/14-20-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок у власність із зміною цільового призначення», зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області скасувати у Поземельних книгах записи про державну реєстрацію земельних ділянок, що утворились в результаті поділу ділянки з кадастровим номером :02:001:0050, площею 69,5875 га, яка була надана в оренду ОСОБА_35 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Також, одночасно із позовом було подано заяву про забезпечення позову, шляхом накладення заборони на відчуження земельних ділянок, які утворились в результаті поділу ділянки з кадастровим номером :02:001:0050, площею 69,5875 га.

При цьому наголошував на тому, що в Україні відкрився ринок землі, що вказує на можливість продажу новоутворених земельних ділянок, а також те, що Ватутінською міською радою включено одну із таких ділянок до переліку для продажу права оренди та продаж права їх оренди на земельних торгах у формі аукціону на підтвердження чого надав відповідні рішення Ватутніської міської ради Черкаської області та заяву ОСОБА_35 адресовану Ватутніській міській раді Черкаської області (а.с. 4-6).

Крім того, в позовній заяві ОСОБА_35 міститься обґрунтування наявності спору, в додатках до якого зазначено перелік документів, які, однак, відсутні у виділених матеріалах справи.

Апеляційний суд звертає увагу, що оцінку зазначеного обґрунтування та доданих відомостей суд першої інстанції повинен надавати при розгляді заяви по суті.

Однак, розглядаючи заяву про забезпечення позову суд дійшов висновку, що заявник, в порушення вимог ч. 1 ст. 151 ЦПК України, не надав жодного вмотивованого обґрунтування його необхідності та не надав належних та допустимих доказів в підтвердження застосування заходів забезпечення позову та загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду.

Отже, із змісту оскаржуваної ухвали суду першої інстанції вбачається, що відмовляючи в задоволенні заяви представника ОСОБА_35 - адвоката Плівак Л. М. суд фактично вказував підстави для повернення такої заяви, при цьому, не дослідив і не дав оцінки вказаним в заяві доводам та мотивам, а також доданим до заяви доказам в підтвердження підстав для забезпечення позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки таку заяву фактично по суті суд не розглянув, тому апеляційний суд позбавлений можливості її розглянути по суті.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду скасуванню відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України, із направленням виділених матеріалів справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, оскільки оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

Щодо розподілу судових витрат, а саме судового збору за подачу апеляційної скарги, то суд роз`яснює, що виходячи із приписів ч. 13 ст. 141 ЦПК України, оскільки судом апеляційної інстанції не ухвалювалось нове рішення, а виділені матеріали справи направлено для продовження розгляду, відступні підстави для вирішення питання розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 268, 369, 374, 379, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Плівак Лілії Миколаївни задовольнити частково.

Ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 01 липня 2021 року скасувати, а виділені матеріали справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Текст постанови складено 18 серпня 2021 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: В. Г. Бородійчук

О. В. Карпенко