Справа № 551/811/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 листопада 2021 року Шишацький районний суд Полтавської області в складі:
головуючого - судді Сиволапа Д.С.
секретаря - Кулинченко О.А.,
за участю позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
їх представника - адвоката Павлюченка О.О.,
розглянувши заочно, за правилами загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Шишаки Полтавської області матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Шишацької селищної ради, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, про визнання права на земельну частку (пай),
16 серпня 2021 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Шишацького районного суду Полтавської області з позовом до Шишацької селищної ради про визнання за кожним з них, як колишніми членами КСП імені Жовтневої революції села Куйбишеве Шишацького району Полтавської області, права на земельну частку пай орієнтовним розміром 2,51 умовних кадастрових гектарів, за рахунок земель запасу в межах території Шишацької селищної ради Миргородського району Полтавської області.
Позовні вимоги обґрунтували тим, що з лютого 1979 року по березень (червень стосовно ОСОБА_2 ) 1996 року вони перебували у членах колгоспу імені Жовтневої Революції села Куйбишеве Шишацького району Полтавської області та працювали у ньому на різних посадах.
Позивачі вважають, що вони безпідставно не були включені до даного списку, а отже їх права на отримання земельної частки (пая) були порушені КСП та Шишацькою селищною радо і підлягають захисту судом шляхом визнання за кожним з них такого права.
Ухвалою суду від 18 серпня 2021 року відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд за правилами загального позовного провадження.
Відзиву на позовну заяву, інших заяв та клопотань від відповідача до суду не надходило. Свою правову позицію щодо предмету спору Шишацька селищна рада не висловила.
Від третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області до суду надійшли пояснення по суті справи з проханням відмовити у задоволені позовних вимог, як за недоведеністю факту членства позивачів в КСП імені Жовтневої революції на момент розпаювання його земель, так і в зв`язку з пропуском позивачами стоку позовної давності.
Ухвалою суду від 17 вересня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
В судовому засіданні позивачі та їх представник підтримали заявлені позовні вимоги, наполягали на їх задоволенні. Позивачі пояснили суду, що працювали в колгоспі, а пізніше в КПСП імені Жовтневої революції до початку 90-х років. Після цього були переведені до інших організацій та працювали у КСП вже за сумісництвом. В 2019 році при спілкуванні з іншими колишніми членами колгоспу (КСП) вони довідались, що вказані особи отримали у власність земельні паї. Разом з тим позивачам такі паї видані не були.
Після цього вони звернулись для отримання земельних паїв до Шишацької селищної ради, але отримали письмову відмову. В зв`язку з цим за захистом своїм прав на землю звернулись вже до Шишацького районного суду Полтавської області.
Будучи належним чином повідомленим, представник відповідача, а ні в підготовче, а ні в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.
Від представника третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність.
В зв`язку з цим, суд відповідно до норм ст. 280 ЦПК України розглядає справу у заочному порядку та ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Заслухавши пояснення присутніх учасників справи, допитавши свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Відомості про включення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до списку громадян-членів даного колективного сільськогосподарського підприємства, які мають право на земельну частку (пай) відсутні. Останні не отримували сертифікати на право на земельну частку пай та Державні акти на право приватної власності на землю (а.с.17, 50).
Згідно «проекту поділу земель на земельні часки (паї) в межах розпайованих земель реформованого КСП ім. Жовтневої революції Куйбишевської сільської ради Шишацького району» середній розмір земельної частки (паю) становить 2,51га (а.с.19).
Відповідно до п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року № 720/95 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.
Згідно ст. 1 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14 лютого 1992 року (далі Закон № 2114-ХІІ) колективне сільськогосподарське підприємство є добровільним об`єднанням громадян у самостійне підприємство для спільного виробництва сільськогосподарської продукції та товарів і діє на засадах підприємництва та самоврядування.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 3 вказаного Закону підприємство створюється за бажанням громадян на добровільних засадах на їх загальних зборах. Створення підприємства не обумовлюється будь-якими рішеннями державних, господарських та інших органів.
Підприємство вважається створеним і набуває прав юридичної особи з дня його державної реєстрації у виконавчому комітеті районної, міської Ради народних депутатів за місцезнаходженням підприємства.
Згідно ст. 5 Закону 2114-ХІІ членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів.
Членами підприємства можуть бути громадяни, які досягли 16-річного віку, визнають і виконують його статут.
За правилами статей 12, 13, 76-81, 89 ЦПК України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
В супереч обов`язку доказування позивачами не надано суду належних та достатніх доказів того, що вони працювали в колективному пайовому сільськогосподарському підприємстві ім. Жовтневої революції та/або були його пенсіонерами на момент проведення паювання його земель.
Зокрема, позивачами не надано суду доказів того, коли та на якій підставі було створено КПСП імені Жовтневої революції, чи є він правонаступником колгоспу імені Жовтневої революції в якому вони працювали, які умови прийняття в члени даного КПСП діяли на момент його утворення та існування.
Так само позивачами не надано належних доказі того, що вони були членами даного КПСП та працювали у ньому на момент проведення паювання його земель.
Так, позивача ОСОБА_1 вказала, що працювала в колгоспі імені Жовтневої революції в бухгалтерії з 1978 року по жовтень 1991 року після чого перейшла працювати продавцем магазину с. Маначинівка Михайликівського споживчого товариства.
Враховуючи те, що вона перейшла на нову роботу за переводом та періодично залучалась для участі у сільськогосподарських роботах в колгоспі, а пізніше в КСП імені Жовтневої революції, позивач вважає, що вона не розривала трудових сосунків з колгоспом та працювала там за сумісництвом, а отже має право на земельний пай у даного сільськогосподарському підприємстві.
При цьому позивач ОСОБА_1 вказала що мала трудову книжку колгоспника, але не може надати суду її в оригіналі або в копії в зв`язку з втратою.
З трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 , виданої 16.04.1980 на ім`я ОСОБА_2 вбачається, що 01.09.1978 року він був зарахований трактористом в колгосп імені Жовтневої революції (запис № 1), 12.01.1998 року зарахований газослюсарем в цьому ж колгоспі (запис № 2), а 03.01.1993 року звільнений в зв`язку переводом в Диканьське управління газового господарства (записи № 3-4).
Відмітка про перетворення колгоспу імені Жовтневої революції в КПСП з такою ж назвою у трудовій книжці відсутня.
Таким чином, 03.01.1993 року ОСОБА_2 припинив трудові відносини з колгоспом імені Жовтневої революції.
У розділі «Членство в колгоспі» трудової книжки ОСОБА_2 є дані про те, що він був прийнятий в члени колгоспу імені Жовтневої революції 13.02.1979 року, 26.10.1984 року вибув із членів колгоспу, а 12.01.1988 року (співпадає із записом № 2 розділу «відомості про роботу») був знов прийнятий в члени колгоспу імені Жовтневої революції
При цьому відсутні подальші відмітки про прийняття ОСОБА_2 в члени КПСП імені Жовтневої Революції, створеного на базі колишнього колгоспу
Надані позивачами архівні довідки про те, що інформація про їх вибуття з членів колгоспу імені Жовтневої революції відсутня та сформовані на підставі цього позивачами твердження про те, що відсутність інформації про вибуття з членів колгоспу є фактичним підтвердженням такого членства позивачів в колгоспі, а пізніше в КПСП, на увагу суду не заслуговують (а.с. 21,23).
Так, з архівної довідки від 29.06.2021 № 01-45/106 встановлено що інформація про вибуття ОСОБА_1 з членів колгоспу відповідно до запису в трудовій книжці (протокол № 12 від 14.10.1991 року) не може бути надана оскільки в архівному відділі зберігається книга протоків засідання правління колгоспу імені Жовтневої революції лише за період з 17.01.1991 по 30.04.1991 (а.с.21).
Разом з тим з даної довідки можна встановити, що в трудовій книжці ОСОБА_1 є посилання на протокол № 12 від 14.10.1991 року про її вибуття з членів колгоспу, а отже факт ненадання нею суду трудової книжки нібито через її втрату суд тлумачить не на користь останньої та вважає це своєрідним намаганням ввести суд в оману, враховуючи наявність законодавчо визначеного механізму підтвердження трудового стажу іншими документами в разі відсутності (втрати) трудової книжки.
З архівної довідки № 01-45/168 від 30.09.2020 вбачається, що до архіву передані протоколи засідань правління колгоспу імені Жовтневої революції за період з 1992-1993 року, а отже у вищевказаний період колгосп ще існував.
З цієї ж архівної довідки вбачається, що перший протокол засідання загальних зборів пайщиків колективного пайового сільськогосподарського підприємства імені Жовтневої революції датований 18 лютого 1993 року, тобто вже після розірвання ОСОБА_2 трудових відносин з колгоспом імені Жовтневої революції (03.01.1993).
Доводи позивачів про те, що вони не розривали трудових відносин з колгоспом (КПСП), оскільки їх працевлаштування до інших організацій відбувалось шляхом переведення, а не шляхом їх звільнення є безпідставними.
Так, у трудовій книжці ОСОБА_2 у записі № 3 прямо вказано, що він звільнений з зв`язку з переведення.
Крім того, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 КЗпП однією з підстав припинення трудового договору є переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на виборну посаду.
Не заслуговують на увагу й доводи позивачів, що вони після переведення до інших організацій працювали у колгоспі (КПСП) за сумісництвом, оскільки вони залучались до певних сільськогосподарських робіт на висновки суду також не впливають, так як не підтверджуються записами в їх трудових книжках чи іншими належними доказами.
Крім того, навіть робота за сумісництвом у КПСП, без членства у ньому не підставою для набиття права на землю вказаного підприємства при її паюванні.
Надані позивачами довідки ПП «Агроекологія» № 1039 та 1040 від 09.11.2021 року про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 працювали в КПСП Жовтневої революції з 1993 по 1996 рік та отримували там заробітну плату, що нібито підтверджується книгами обліку праці та заробітної плати, суд вважає неналежними та недостатніми доказами (а.с. 75-76).
Так, вказані довідки не містять конкретних періоді роботи позивачів з посланням на відповідні числа та місяці їх початку та закінчення, у довідках не вказано посади та/або характер робіт які виконували позивачі, відсутнє послання на конкретні первинні підтверджуючи документи, зокрема інвентарні номери відповідних облікових форм (книг, журналів, картотек), їх сторінки, порядкові номери записів тощо. Крім того, суду не надано жодних доказів того, що ПП «Агроекологія» є правонаступником КПСП ім. «Жовтневої революції», а отже взагалі має право видавати такі довідки.
Допитані судом свідки також не надали жодної конкретної інформації щодо точних періодів роботи та/або членства позивачів в колгоспі (пізніше КПСП) імені Жовтневої революції.
Надані позивачами документи щодо наявності у них права на майнові паї у колишньому колгоспі імені Жовтневої революції суд також не може вважати належними доказами обґрунтованості позовних вимог. Так, надане суду Положення про організацію і розвиток пайових відносин в колгоспі імені Жовтневої революції має значну кількість рукописних виправлень яким слова «колгосп», «колгоспники» замінені словами «підприємство», «члени підприємства» в різ них відмінках. При цьому вказані виправлення не містять жодних засвідчувальних записів, ким, коли та на якій підставі вони були виконані.
При цьому суд вважає, що позивачі помилково ототожнюють поняття «право на майновий пай в майні колишнього колгоспу» та «право на земельну частку (пай) сільськогосподарського підприємства», які мають різну правову природу, підстави та періоди виникнення. При цьому наявність права на майновий пай не є автоматичним підтвердженням права особи на земельну частку (пай) та навпаки.
Враховуючи все вищевикладене, суд вважає, що у задоволені позовних вимог слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 268, 274-284 ЦПК України, суд,
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Шишацької селищної ради про визнання права на земельну частку (пай) - відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його проголошення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути переглянуто Шишацьким районним судом Полтавської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено відповідачем до Полтавського апеляційного суду через Шишацький районний суд Полтавської області в 30 денний строк з дня постановлення судом ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене позивачами до Полтавського апеляційного суду через Шишацький районний суд Полтавської області в 30 денний строк з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено та вручено (направлено) сторонам 29 листопада 2021 року.

Головуючий - суддя Д.С. Сиволап