Справа №: 653/3727/20
Провадження № 4-с/653/4/21
У Х В А Л А

іменем України

26 листопада 2021 року м. Генічеськ

Генічеський районний суд

Херсонської області у складі:

головуючого судді Мотонок Т.Я.,

за участі секретаря судових засідань Шулежко Ю.Ю.

представника скаржника Крижановського М.М.

головного державного виконавця

Генічеського відділу ДВС у Генічеському районі

Херсонської області Південного міжрегіонального

управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) Харлампієвої Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Генічеськ скаргу Приватного підприємства «Азов - 2012», представник - адвокат Крижановський М.М. на рішення державного виконавця Головного державного виконавця Генічеського відділу державної виконавчої служби у Генічеському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Харлампієвої Тетяни Павлівни, заінтересована особа (стягувач) - ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

05.11.2021 року до суду надійшла скарга Приватного підприємства «Азов - 2012», представник - адвокат Крижановський М.М. на рішення державного виконавця Головного державного виконавця Генічеського відділу державної виконавчої служби у Генічеському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Харлампієвої Тетяни Павлівни, заінтересована особа (стягувач) - ОСОБА_1 .

В скарзі було зазначено, що 26.10.2021 року намагаючись оплатити вартість послуг АТ « Херсонобленерго» керівник ПП « Азов-2012» дізналася, що на банківський рахунок накладений арешт постановою головного державного виконавця Генічеського ВДВС у Генічеському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) Харлампієвої Т.П. від 25.10.2021 року № 66889553 про арешт коштів боржника.

Також, скаржник зазначає, що лише 26.10.2021 року їм стало відомо, що 21.09.2021 року державний виконавець Харлампієва Т.П. винесла постанову № 66889553 про відкриття виконавчого провадження, постанову № 66889553 про стягнення виконавчого збору, якою стягнула з ПП « Азов-2012» виконавчий збір в розмірі 24000,00 грн та постанову № 66889553 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, якою визначила для ПП « Азов-2012» мінімальні витрати виконавчого провадження в розмірі 152,00 грн.

Вказані постанови скаржник вважає незаконними тому, просить суд їх скасувати.

Враховуючи обставини, які зазначені у скарзі, а саме, що скаржнику стало відомо про винесення ухвал 26.10.2021 року, скарга датована 04.11.2021 року, зареєстровано в суді 05.11.2021 року, тобто в межах строку передбаченого ЦПК України по даній справі було відкрито провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні з викликом сторін.

23.11.2021 року від Головного державного виконавця Генічеського відділу державної виконавчої служби у Генічеському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до суду надійшло письмове заперечення на скаргу. В обгрунтування заперечень зазначено, що ствердження скаржника, про те, що їм стало відомо про відкриття виконавчого провадження лише 26.10.2021 року є завідомо неправдивою інформацією, оскільки постанови про відкриття виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору, про стягнення витрат виконавчого провадження та виклик були особисто отримані боржником особисто 18.10.2021 року, про що свідчать дані з сайту Укрпошти ( копію додано). Що свідчить про пропущення строку для оскарження вищевказаних постанов державного виконавця, який сплинув 28.10.2021 року.

26.11.2021 року від ОСОБА_1 також надійшло до суду письмове заперечення на скаргу та зазначає, що на його думку скаржником пропущено строк звернення до суду із скаргою з наступних підстав: оскаржувані постанови винесені на підставі постанови Херсонського апеляційного суду від 17.03.2021 року по справі № 653/3727/20, яка оприлюднена в ЄРДСР 22.03.2021 року, а тому ПП « Азов-2012» обізнано про наявність даної постанови. Твердження скаржника про те, що їм стало відомо про оскаржувані постанови державного виконавця лише 26.10.2021 року є безпідставним, оскільки не долучено належних доказів на підтвердження даного факту. Тому, просив відмовити в задоволенні скарги.

В судовому засіданні представник скаржника Приватного підприємства «Азов - 2012», представник - адвокат Крижановський М.М. пояснив, що керівник підприємства дізнався про постанову про відкриття провадження 18.10.2021 року, а про постанови про стягнення виконавчого збору та стягнення з боржника витрат виконавчого провадження лише 26.10.2021 року. Крім того, зазначив, що попередньо подана 26.10.2021 року скарга ( на його думку) була незаконно повернута скаржнику. Тому, вважає, що строк звернення до суду із цією скаргою пропущено з поважних причин, тому підлягає поновленню. Тому, просив суд поновити строк для подання скарги, розглянути її по суті та задовольнити в повному обсязі.

Головний державний виконавець Генічеського відділу державної виконавчої служби у Генічеському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Харлампієва Тетяна Павлівна в судовому засіданні підтримала подане до суду заперечення, надала до суду виклик державного виконавця від 21.09.2021 року вих№ 18735, супровідні листи від 21.09.2021 року № 18732, 18733, 18734 про направлення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження № 66889553, постанови № 66889553 про стягнення виконавчого збору та постанови № 66889553 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження. Долучено інформацію з Укрпошти за номером 440 про направлення вказаних документів на адресу ПП « Азов-2012» 05.10.2021 року. Та роздруківку із сайту Укрпошта про особисте отримання адресатом пакету документів 18.10.2021 року. Тому, просила суд відмовити в поновленні строку на оскарження постанов.

Приймаючи до уваги пояснення сторін, дослідивши долучені матеріали суд приходить до наступного висновку:

Відповідно до 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 449 ЦПК скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Частиною 2 ст. 126 ЦПК України передбачено, що документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Разом із тим, згідно роз`яснень, які містяться в п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" від 17 жовтня 2014 року N 6, відповідно до статті 385 ЦПК скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Також суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, стаття 26 - оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, стаття 58 - оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна (Закону про виконавче провадження), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами статті 385 ЦПК. Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Цивільним процесуальним кодексом України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Норми цивільного процесуального законодавства не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі підстави визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

При цьому поважними причинами пропущення строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод право на справедливий суд передбачає і доступ до правосуддя і, зокрема гарантується тим, що суд має бути не заформалізованим, що знайшло своє відображення у рішеннях ЄСПЛ "Подбіельські та ППУ Полпуре проти Польщі" (Podbielski and PPU Polpure v. Poland) від 26 липня 2005 року, заява N 39199/98, п. 62), "Воловік проти України" від 6 грудня 2007 року, заява N 15123/03.

У Рішенні в справі "Мельник проти України" від 28 березня 2006 року, заява N 23436/03 ЄСПЛ зазначено: "Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21 лютого 1975 року, Серія А N 18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі Guerin v. France від 29 липня 1998 року, Reports of Judgments and Decisions 1998-V, p. 1867, § 37). 23. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту (рішення у справі Perez de Rada Cavanilles v. Spain від 28 жовтня 1998 року).

В постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у справі N 755/8494/16-ц вказано про те, що відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "ОСОБА_11 проти України" (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі "Пономарьов проти України" (Заява N 3236/03).

В постанові Великої палати Верховного суду від 03 жовтня 2018 року у справі N 320/7888/16-ц вказано, що стосується дотримання процесуальних строків, то, слід вважати, що сторони повинні таких дотримуватись та пропуск таких, за загальним правилом, призводить до втрати права особою на вчинення певної процесуальної дії у даному випадку на подання скарги.

Як встановлено в судовому засіданні на виконання постанови Херсонського апеляційного суду від 17.03.2021 року по справі № 653/3727/20, яка оприлюднена в ЄРДСР 22.03.2021 року головним державним виконавцем Генічеського відділу державної виконавчої служби у Генічеському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Харлампієвою Тетяною Павлівною 21.09.2021 року винесено постанову № 66889553 про відкриття провадження. Цього ж дня, 21.09.2021 року нею було винесено постанови № 66889553 про стягнення виконавчого збору та постанови № 66889553 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

21.09.2021 року на адресу скаржника рекомендаційним листом направлено виклик та вищевказані постанови про відкриття провадження, про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, які отримані боржником особисто 18.10.2021 року, про що свідчать дані з сайту Укрпошти.

26.10.2021 року ПП « Азов-2012» звертався до суду із скаргою, яка відповідно до ухвали Генічеського районного суду Херсонської області від 01.11.2021 року була повернута заявникові, оскільки скаргу було подано з порушенням норм ст. 183 ЦПК України.

Повторно подана скарга датована 04.11.2021 року, зареєстрована в суді 05.11.2021 року.

Та обставина, що скаржник був обізнаний раніше, а ніж 26.10.2021 року про винесення вищевказаних постанов державного виконавця не була відома суду на момент відкриття провадження у справі.

У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 року у справі "Пономарьов проти України" Суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи вказані обставини суд приходить до висновку, що заява ПП « Азов-20012» про поновлення строку на подачу скарги не підлягає задоволенню, а сама скарга, підлягає залишенню без розгляду

Враховуючи те, що скаржник звернувся зі скаргою 05.11.2021 року та оскаржує дії, які тривають з 21.09.2021 року, про які йому стало відомо 18.10.2021 року, суд приходить до висновку, що скаржником пропущено строк для звернення до суду із вказаною скаргою.

Враховуючи вище викладене та керуючись ст. 126, 127, 353, 354, 447, 449 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Скаргу Приватного підприємства «Азов - 2012» - представник Крижановський М.М. на рішення державного виконавця Головного державного виконавця Генічеського відділу державної виконавчої служби у Генічеському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Харлампієвої Тетяни Павлівни, заінтересована особа (стягувач) - ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Херсонського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено та проголошено 30.11.2021 року о 16.50 год.

Суддя Генічеського районного суду Т. Я. Мотонок