Номер провадження: 22-ц/813/6380/21
Головуючий у першій інстанції Середа І. В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів Сегеди С.М., Цюри Т.В.,

з участю секретаря Стадніченко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу акціонерного товариства «Одесагаз» на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2020 року, постановленого під головуванням судді Середи І.В., повний текст рішення складений 23 жовтня 2020 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Одесагаз» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до акціонерного товариства «Одесагаз» (далі АТ «Одесагаз») про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просила визнати дії щодо проведення донарахування споживачу природного газу за особовим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим за адресою: АДРЕСА_1 , за граничними об`ємами споживання природного газу за актом-розрахунком №701 від 19.04.2019 року в сумі 30 321,98 гривень - неправомірними, а також зобов`язати АТ «Одесагаз» здійснити перерахунок природного газу шляхом виключення заборгованості у вигляді донарахувань за граничними об`ємами споживання природного газу за вказаним актом-розрахунком.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 18.03.2019 року при перевірці показань лічильника газу у будинку позивача, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , представниками відповідача було здійснено заміну лічильника газу, який встановлено в будинку на інший лічильник. Позивач не заперечувала та дала дозвіл на його заміну.

Представниками відповідача був проведений демонтаж лічильника газу без складенні акту про демонтаж, встановлений інший лічильник, складено акт про монтаж, а також видано свідоцтво про повірку нового лічильника газу.

Також представником відповідача був складений акт про порушення з відміткою про несанкціоноване втручання в роботу лічильника газу, тобто його складено після демонтажу її лічильника газу, тоді як мав бути складений відразу, а потім здійснювати демонтаж.

Позивач вважає, що представниками відповідача здійснено незаконне втручання в роботу лічильника газу, шляхом безпідставного демонтажу.

Також було складено протокол від 18.03.2019 щодо направлення ЗВТ та/або пломби на експертизу.

Згідно акту експертизи ЗВТ та пломб №99 від 27.03.2019 року вбачається, що порушено цілісність заводського тавра на ЗВТ (лічильник газу типу ElsterВК G-4Tзаводський №7933412), на підставі якого відповідачем складено акт-розрахунок №701 від 19.04.2019 року про донарахування суми нарахувань за порушення (несанкціоноване втручання в роботу лічильника газу) за граничними об`ємами споживання природного газу населенням з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача (котел, ПГ-2 піт.) за період лютий-березень в загальному розмірі 30321,98 грн.

Вказані дії позивачка вважає незаконними, тому звернулася до суду з зазначеним позовом.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволений.

Визнані дії АТ «Одесагаз» щодо проведення донарахування споживачу природного газу ОСОБА_1 за особовим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим за адресою: АДРЕСА_1 , за граничними об`ємами споживання природного газу за актом-розрахунком №701 від 19.04.2019 року в сумі 30321,98 грн. 98 коп. неправомірними.

Зобов`язано АТ «Одесагаз» здійснити перерахунок за особовим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим за адресою: АДРЕСА_1 , споживачу природного газу ОСОБА_1 , шляхом виключення заборгованості у вигляді донарахувань за граничними об`ємами споживання природного газу за актом-розрахунком №701 від року в сумі 30321,98 грн. 98 коп.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись з рішенням суду, АТ «Одесагаз» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким у задоволені позову відмовити у повному обсязі,посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт зазначає,що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку, що відповідач не надав належних та допустимих доказів якими підтверджуються наявність причинно-наслідкового зв`язку між вказаними пошкодженнями та обліковуванням газу, також є безпідставними посилання суду на ненадання відомостей про проведення останньої повірки лічильника газу за відсутністю відомостей щодо її проведення, так як строк проведення періодичної повірки ще не настав.

У відзиві на апеляційну скаргу,адвокат Далбуз М.Г., представник ОСОБА_1 зазначає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та безпідставними, оскільки апелянтом не зазначено в чому саме полягає неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи судом першої інстанції.

В судове засідання, призначене на 01 грудня 2021 року сторони не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином (а.с. 126-129).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу за відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, та від яких не надійшли клопотання про відкладення розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (02 грудня 2021 року).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником та побутовим споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відкритим особовим рахунком № НОМЕР_1 .

Представником AT «Одесагаз» 18.03.2019 року було проведено перевірку побутового лічильника газу споживача ОСОБА_1 , в результаті якої складено акт про монтаж побутового лічильника газу ElsterG4T заводський №4085214 на час проведення експертизи, та свідоцтво про повірку №6413/ТГ (а.с.16,17).

Також 18.03.2019 р. складено акт про порушення побутовим споживачем у зв`язку з встановленням несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ.

Одночасно з актом про порушення побутовим споживачем 18.03.2019 р. було складено протокол щодо направлення ЗВТ та/або пломби на експертизу, в якому було зазначено, що лічильник газу демонтується представником AT «Одесагаз», пакується в пакет та опломбовується пломбами Оператора ГРМ.

22.03.2019 року позивачу було направлено рекомендований лист-повідомлення із запрошення прийняти участь у проведенні експертизи лічильника газу та зазначено дату, час та місце проведення такої експертизи, яке було отримано позивачем 30.03.2019 року, що підтверджується копією відповідного поштового повідомлення (а.с. 42).

27.03.2019 р. складено акт розпломбування побутового лічильника газу (а.с.21).

За результатами експертизи було складено Акт №99 експертизи ЗВТ та пломб від 27.03.2019 року, яким зафіксовано несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ: порушено цілісність заводського тавра та ЗВТ. Лічильник газу типу ElsterВКG-4T заводський №7933412 визнано не придатним до подальшої експлуатації.

Рішенням комісії про донарахування об`єму природного газу за несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ від 19.04.2019 року, було здійснено донарахування споживачу обсягу природного газу вартістю 30321,98 грн. Рішення про донарахування позивачу вартості необлікованого об`єму (обсягу) споживчого природного газу приймалося на підставі акта-розрахунку №701 від 19.04.2019 року.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, суд першої інстанції виходив з наступного.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ст.629 ЦК України договір с обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з п.п.2, 5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість продукції та обслуговування, а також на відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров`я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством.

Правовідносини, що виникли між сторонами по справі врегульовані Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕ від 30 вересня 2015 року №2494, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 6 листопада 2015 року за №1379/27824, положеннями ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність».

Відповідно до положень частини першої, четвертої статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, здійснюються за рахунок суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання.

Відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, покладається на суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло, газо- і водопостачання.

Порядок подання таких засобів на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, а також порядок оплати за періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядком подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, затвердженим 08.07.2015 року № 474, передбачено, що виконавець не пізніше ніж за місяць до настання строку проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки або протягом трьох робочих днів з дня отримання відомостей про необхідність його ремонту інформує про це споживача шляхом надсилання повідомлення за формою згідно з додатком 1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення або в інший спосіб, що підтверджуватиме його отримання споживачем.

Споживач забезпечує у зазначений в повідомленні строк доступ представника виконавця до засобу вимірювальної техніки. Представник виконавця пред`являє споживачеві направлення, видане йому виконавцем, для проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки, а також у разі потреби демонтажу такого засобу. Демонтаж засобу проводиться в присутності споживача та оформлюється актом за встановленою формою.

Після проведення періодичної повірки або ремонту виконавець у строк, зазначений в акті про демонтаж засобу вимірювальної техніки, забезпечує транспортування засобу вимірювальної техніки для його монтажу. Монтаж засобу вимірювальної техніки проводиться представником виконавця виключно у присутності споживача та оформлюється актом. Опломбування засобу вимірювальної техніки здійснюється представником виконавця у день його монтажу, про що зазначається в акті про монтаж засобу вимірювальної техніки.

Відповідно до п.5 гл.10 розділу Х Кодексу газорозподільних систем затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг№2494 від 30.09.2015 під час проведення експертизи комісія проводить зовнішній огляд пакувального пакета (тари), в яку було запаковано ЗВТ та/або пломбу.

Після зовнішнього огляду пакувального пакета (тари) комісією перевіряються:

1) відповідність місць фактичного розташування пломб місцям, зазначеним в протоколі;

2) цілісність та місцезнаходження пломб, а також ознак порушень, зазначених у протоколі;

3) цілісність заводського та повірочного тавра на ЗВТ;

4) цілісність лічильного механізму та корпусу ЗВТ;

5) цілісність конструктивних елементів вихідного патрубка ЗВТ;

6) наявність сторонніх предметів всередині ЗВТ;

7) відповідність маркування ЗВТ нормативно-технічній документації;

8) відповідність ЗВТ, програмного забезпечення та контрольної суми паспорту на ЗВТ та/або опису типу на цей тип ЗВТ;

9) відповідність втручань в роботу ЗВТ наявним актам перевірок та/або відомостям про повірку та ремонт ЗВТ тощо.

Відповідно до п.7 гл.9 розділу Х Кодексу газорозподільних систем при виявленні ознак пошкодження пломб (крім факту їх відсутності чи розірвання пломбувального матеріалу, на якому встановлено пломбу) та/або несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, що має бути зазначено в акті про порушення, за домовленістю сторін або за ініціативою Оператора ГРМ чи споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) може бути ініційована їх експертиза у порядку, визначеному цим розділом. При виявленні ознак пошкодження ЗВТ (лічильника газу) за умови відсутності ознак несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ за ініціативою Оператора ГРМ чи споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) може бути ініційована його позачергова чи експертна повірка у порядку, визначеному цим розділом. До отримання результатів експертизи або позачергової чи експертної повірки розрахунок не облікованого або облікованого частково об`єму природного газу внаслідок порушення не здійснюється.

За визначенням п.4 гл.1 розділу І Кодексу газорозподільних систем несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (зокрема лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації), внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу.

Аналіз зазначеної норми свідчить про те, що склад порушення може мати місце за наявності складових елементів, а саме:

- наявність дій про втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (зокрема лічильника газу);

- наявність обставин того, що комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства) витрата (споживання) природного газу, та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу;

- наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями з втручання в роботу або конструкцію ЗВТ та обставинами того, що комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства) витрата (споживання) природного газу.

Слід зазначити, що відповідно до п.7 глави 9 розділу Х Кодексу газорозподільних систем при виявленні ознак пошкодження ЗВТ(лічильника газу) за умови відсутності ознак несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ за ініціативою Оператора ГРМ чи споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) може бути ініційована його позачергова чи експертна повірка у порядку, визначеному цим розділом.

На підставі вищевикладеного, суд оцінивши докази у справі, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному їх дослідженні прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, оскільки відповідачем не доведено причинно-наслідковий зв`язок між вказаним пошкодженням та обліковуванням газу, а під час складання протоколу щодо направлення лічильника на експертизу працівником відповідача не було вказано, які пошкодження були виявлені. Крім того, в порушення вказаних норм акт про демонтаж лічильника не складався. Також відомостей про проведення останньої повірки лічильника також не було представлено.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Також колегія суддів, звертає увагу на те, що аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у справі № 509/2781/19.

Доводи апеляційної скарги АТ «Одесагаз» про те, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку, що відповідач не надав належних та допустимих доказів якими підтверджуються наявність причинно-наслідкового зв`язку між вказаними пошкодженнями та обліковуванням газу спростовуються матеріалами справи.

Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Одночасно, апеляційний суд звертає увагу на те, що за положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів зазначає, що АТ «Одесагаз» доказів, які б спростували позовні вимоги щодо неправомірних дій відповідача, а саме щодо правомірної донарахованої суми грошових коштів в розмірі 30321,98 грн. за несанкціоноване втручання у роботу лічильника газу, у відповідності до вимог закону до суду надано не було.

При цьому, зазначені доводи не вказують на порушення судом норм матеріального та процесуального права та на незаконність судового рішення, і не є визначальними при ухваленні рішення, за ненаданням до суду доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги.

Вказані доводи спростовуються матеріалами справи та зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта із висновками суду першої інстанції щодо встановлених обставин справи, проте повноваження суду апеляційної інстанції стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (пункт 42 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03).

Інші доводи апеляційної скарги також не є суттєвими, та такими, що не підлягають задоволенню.

Нових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції надано не було.

Судом при прийнятті рішення були взяті до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судових рішень, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги є безпідставними, всі доводи були розглянути судом першої інстанції при розгляді справи, та їм була надана відповідна правові оцінка, а тому суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв`язку з чим апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Одесагаз» залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 02 грудня 2021 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ С.М. Сегеда

______________________________________ Т.В. Цюра