РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2792/21

25 листопада 2021 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі головуючої судді Грипіч Л.А.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в місті Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Костопільського районного суду Рівненської області з цивільним позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.

В обґрунтування позовних вимог, вказує на те, що перебувала у зареєстровано шлюбі із відповідачем, який розірвано рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 30 січня 2014 року. Від шлюбу сторони мають дітей: дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 13 січня 2014 року вирішено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у розмірі по 400 грн. на кожну дитину щомісячно. На даний час визначений рішенням суду розмір аліментів значено менший від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Крім того збільшився рівень цін та прожитковий мінімум на дитину відповідного віку. Діти на даний час навчаються у школі, відповідно до рекомендацій лікаря потребують повноцінного харчування, вітамінотерапії та курсів масажу, а тому потребують значно більше коштів на своє утримання. Відповідач допомоги на утримання дітей не надає, хоча його матеріальний стан покращився, але останній приховує свої дійсні доходи. Позивач сама не може забезпечити усіх потреб дітей, оскільки її старша донька від першого шлюбу навчається у вузі і позивач несе витрати на її навчання та проживання. Просить змінити розмір аліментів з 400 грн. до 3000 грн. на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з урахуванням індексу інфляції, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 22.10.2021 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, про що повідомлено сторони.

Відповідачу було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов.

24.11.2021 року відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позов, у якому вказав, що після розірвання шлюбу сторони не припинили фактичних шлюбних відносин, продовжували разом проживати у будинку його батька, а тому позивач не звертала виконавчий лист про стягнення аліментів до примусового виконання. Після того, як позивач переїхала з дітьми проживати у будинок своїх батьків, відповідач надавав кошти дітям особисто. Заперечує щодо врахування витрат позивача на навчання старшої дочки від першого шлюбу, оскільки на її утримання позивач стягує аліменти з її батька. Також вказує, що збільшення прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, то вважає, що це не може бути підставою для збільшення аліментів. Вказує, що позивач продовжує працювати та отримувати дохід і її матеріальний стан не змінився. Також його батько подарував його сину будинок, а відповідач навпаки нема власного житла, нерухомого майна, звільнений з роботи і його доходом є лише тимчасові заробітки. Також вказує, що не заперечує свого обов`язку по утриманню дітей і визнає позов частково у розмірі по 1400 грн. на кожну дитину щомісячно. Просить позов задовольнити частково.

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_3 , батьками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 26.06.2008 Постійненською сільською радою Костопільського району Рівненської області, актовий запис про народження №23.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_4 , батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданим 27.07.2010 Постійненською сільською радою Костопільського району Рівненської області, актовий запис про народження №22.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 30 січня 2014 року у справі №564/3429/13-ц розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Рішення суду набрало законної сили 10.02.2014.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 13 січня 2014 року у справі №564/3430/13-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 400 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подачі позову до суду, а саме з 20 грудня 3013 року і до досягнення дітьми повноліття.

На виконання рішення суду у справі №564/3430/13-ц Костопільським районним судом Рівненської області 03.03.2014 видано виконавчий лист.

З довідки Костопільського районного відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) від 16.11.2021 №20744 вбачається, що виконавчі документи про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на виконанні у Костопільському районному відділі державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) згідно даних АСВП станом на 16.11.2021 не перебувають.

Позивач ОСОБА_1 працює на посаді начальника відділення зв`язку поштового ВПЗ Постійне Рівненської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» із навантаженням 0,550 штатної одиниці з 27.03.2019, що підтверджується довідкою Рівненської дирекції АТ «Укрпошта» №20.04-678 від 02.08.2021.

ОСОБА_1 разом із дочкою ОСОБА_3 , 2008 року народження, та сином ОСОБА_4 , 2010 року народження, зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 , а фактично проживають за адресою АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою Деражненської сільської ради №591 від 05.10.2021 та №705 від 15.11.2011.

З виписки із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданої 10.09.2021 КНП «Деражненська районна лікарня об`єднаної територіальної громади» Деражненської сільської ради Костопільського району Рівненської області вбачається, що неповнолітня ОСОБА_3 зверталась до амбулаторно-клінічного закладу 14.03.2016, 28.03.2017, 17.04.2018, 02.08.2019, 03.02.2020, 16.11.2020 та 19.03.2021. Діагнози: вторинна міокардіотрофія, порушення постави, гострий фаринготрахеїт, гострий трахеобронхіт, гостра респіраторно вірусна інфекція. Рекомендовано повноцінне харчування, вітамінотерапія, курси масажу та загартовування.

З виписки із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_4 , 2010 року народження, виданої 10.09.2021 КНП «Деражненська районна лікарня об`єднаної територіальної громади» Деражненської сільської ради Костопільського району Рівненської області вбачається, що неповнолітній ОСОБА_4 звертався до амбулаторно-клінічного закладу 19.01.2016, 19.05.2016, 02.02.2018, 09.10.2018, 21.12.2018, 16.11.2020 та 19.03.2021. Діагнози: гострий фаринготрахеїт, гостре респіраторне захворювання, гострий лівобічний лімфаденіт, дисфункція жовчевивідних шляхів, гостра респіраторно вірусна інфекція. Рекомендовано повноцінне харчування, вітамінотерапія, курси масажу та загартовування.

У власності ОСОБА_4 , перебуває житловий будинок по АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 12.05.2021, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 234, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 23.11.2021 №286370433.

Відповідач ОСОБА_2 12.10.2021 звільнений з ДП «Клеванський лісгосп» за угодою сторін п.1 ст.36 КЗпП, що підтверджується записом №8 у виданій ОСОБА_2 трудовій книжці серії НОМЕР_3 .

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Згідно ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Крім того, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В Декларації прав людини проголошено, що дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений соціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка немає достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно приписів ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд враховує, що обов`язок із утримання дітей покладається на обох батьків.

Відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, ст.192 Сімейного кодексу України визначає виключний перелік підстав для збільшення розміру аліментів, визначених за рішенням суду.

При цьому, у справах про збільшення розміру аліментів позивач, відповідно до ст.81 ЦПК України, має довести наявність обставин для стягнення аліментів у більшому розмірі.

Судом встановлено, що за рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 13 січня 2014 року у справі №564/3430/13-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 400 грн. щомісячно на кожну дитину.

При цьому суд враховує, що відповідно до ч.1 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Тобто, державний виконавець проводить стягнення аліментів у розмірі, що не може бути меншим від 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, навіть у тому разі, якщо рішенням суду визначено аліменти у меншому розмірі.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», прожитковий мінімум на дітей у віці від 6 до 18 років з 01 липня 2021 року становить 2510 грн., а отже мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину у віці від 6 до 18 років становить 1255 грн.

Відтак, доводи позивача про збільшення прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку суд не приймає до уваги, оскільки останні не є підставою для збільшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів.

При цьому суд враховує, що позивачем виконавчий лист про стягнення аліментів до примусового виконання не звертався.

Більше того, суд враховує, що витрати, які, як вказує позивач, а саме щодо необхідності за призначенням лікаря вітамінотерапії, повноцінного харчування охоплюються аліментами.

Крім того, в силу вимог ч.1 ст.141 Сімейного кодексу України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, а відтак останні несуть рівні обов`язки щодо утримання дітей і позивачем не надано будь-яких доказів, які б свідчили, що позивач зі своєї сторони несе аналогічні розміру заявленим позовним вимогам витрати по утриманню дітей.

Суд також не приймає до уваги доводи позивача щодо понесення нею витрат на навчання дочки від першого шлюбу, на які позивач покликається як на одну з підстав для збільшення розміру аліментів на утримання спільних з відповідачем дітей, оскільки такі доводи не стосуються предмету спору у даній справі.

Крім того, всупереч положенням ст.192 Сімейного кодексу України, позивачем також не надано належних та допустимих доказів зміни матеріального останньої в бік погіршення або поліпшення матеріального становища відповідача та існування інших підстав, передбачених ст.192 СК України для збільшення розміру аліментів.

При цьому суд враховує, що відповідач, поряд із звільненням із роботи за угодою сторін доказів перебування на обліку центрі зайнятості не надав, вказує, що має тимчасові заробітки, та частково визнав позов у розмірі 1400 грн.

Відповідно до ч.4 ст.206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд враховує, що визнання відповідачем позову частково не суперечить закону та не порушує права буд-яких осіб і розмір аліментів в сумі 1400 грн. є більшим він передбаченого ст.180 Сімейного кодексу України мінімального розміру аліментів.

Відтак, враховуючи пріоритетність прав дітей на достатнє забезпечення їх потреб та інші встановлені обставини, що мають істотне значення для вирішення даної справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для збільшення розміру аліментів до 1400 грн.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення на вказану суму.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, то суд дійшов висновку, що з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.141, 142, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів - задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і встановити їх у розмірі 1400 (одна тисяча чотириста) грн. на кожну дитину щомісячно, але неменше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 908 (дев`ятсот вісім) гривень судового збору за подання позовної заяви.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач:

ОСОБА_1 (жителька АДРЕСА_1 ), паспорт НОМЕР_4 , виданий 26.12.2007 Костопільським РВ УМВС України в Рівненській області, РНОКПП: НОМЕР_5 .

Відповідач:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , (житель АДРЕСА_1 ).

Повне рішення складено

26 листопада 2021 року.

СуддяЛ. А. Грипіч