РІШЕННЯ
25 листопада 2021 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Соболєвої І.П.,
за участю секретаря судового засідання Лазоренко Д.М.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,
02.12.2020 ОСОБА_1 звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою до Держави Україна, в якій просила стягнути з Державного бюджету України, шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України, через Державну казначейську службу України на її користь матеріальну шкоду в розмірі 1154998 грн. 56 коп. та моральну шкоду в розмірі 1000000 грн.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.12.2020 головуючим суддею по справі визначено суддю Гашук К.В.
Ухвалою судді Гашук К.В. від 04.12.2020 позовну заяву ОСОБА_1 до Держави України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишено без руху.
11.01.2020р. на виконання вимог, викладених в ухвалі суду від 04.12.2020 на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 разом із уточненою позовною заявою, та належним чином засвідченими копіями судових рішень.
Так, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Держави Україна в особі Міністерства юстиції України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, у якій просила стягнути з Державного бюджету України, шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України, через Державну казначейську службу України на її користь матеріальну шкоду в розмірі 1154998 грн. 56 коп. та моральну шкоду в розмірі 1000000 грн.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.01.2021 головуючим суддею по справі визначено суддю Соболєву І.П.
Ухвалою суду від 13.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, сторонам встановлено строки для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень. Судове засідання у справі призначено на 03.03.2021.
09.02.2021 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Міністерство юстиції України позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими та безпідставними, просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. В обґрунтування зазначено, що тривалий розгляд касаційної скарги уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» Ларченко Ірини Миколаївни судом касаційної інстанції пов`язаний із неодноразовим зверненням позивача до суду із заявами про відвід суддів, у задоволенні яких їх було відмовлено. Зазначає, що ці обставини є причиною тривалого строку розгляду справи в касаційній інстанції. Також зазначає, що Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) судів (суддів), вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти суду (судді) є протиправним втручанням у здійснення правосуддя і посяганням на процесуальну незалежність суду. Таке законодавче врегулювання відповідає вимогам статей 6, 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Таким чином, розгляд судом позовних вимог, незалежно від їх викладення та змісту, предметом яких є, по суті, оскарження процесуальних дій судді (суду), пов`язаних із розглядом кримінальної чи цивільної справи, нормами ЦПК України чи іншими законами України не передбачено. Вказує, що матеріальна та моральна шкода, заподіяна при здійсненні правосуддя, відшкодовується державою лише безпідставно засудженій особі в разі скасування вироку як неправосудного; судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється, а однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом. Отже, зазначеними положеннями Конституції України визначено, що рішення суду і відповідно до цього дії або бездіяльність судів у питаннях здійснення правосуддя, пов`язаних з підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях тощо, можуть оскаржуватися у порядку, передбаченому процесуальними законами. Вважає, що розмір матеріальної шкоди позивач визначає в сумі 1 154 998,56 грн. не одержаного середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який, на думку позивача, вона могла б реально одержати, якби держава не порушила гарантію захисту від незаконного звільнення та не здійснила дискримінацію відносно ОСОБА_1 . Проте, вищезазначене питання вирішене Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя прийнятим рішенням від 05.08.2016 по справі № 335/1896/15-ц, яким позивачці задоволено позовні вимоги. Заявлені до стягнення грошові кошти не являються збитками у розумінні статті 22 ЦК України. Позивачем не доведено наявність збитків, а відтак не доведено наявність сукупності трьох складових цивільного правопорушення, яка є обов`язковою для покладення на відповідачів такої міри відповідальності, як відшкодування збитків з держави Україна. Також позивачем не надано доказів неправомірності дій державного органу.
01.03.2021 до підготовчого судового засідання ОСОБА_1 подано заяву про відвід судді Соболевій І.П.
03.03.2021 до суду від позивача надійшли до суду письмові пояснення. У поясненнях зазначено, що постановивши необґрунтовану ухвалу про зупинення виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.08.2016, ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ перешкодив виконанню вказаного рішення суду, яке набрало законної сили 22.05.2017, та згідно ст. 18 ЦПК України і ст. 129 Конституції України є обов`язкове для виконання. Внаслідок зупинення виконання рішення суду від 05.08.2016 у справі № 335/1896/15-ц та тривалого розгляду ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ і Верховним Судом цивільної справи, рішення суду не було виконано. Позивач не була поновлена на роботі та не одержала середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 1 144 998 ,56 грн. і моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн., які могла б реально одержати. Також зазначила, що держава визнала, що створила судову систему, яка не виконує покладені на неї державою функції правосуддя та порушує права людини, а також підтверджує, що постановлення судом необґрунтованої ухвали є протиправними діями суду, Тобто тривалий розгляд цивільної справи №335/1896/15-ц свідчить про низький рівень організації судочинства суддями, що свідчить про їх протиправну бездіяльність.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.03.2021 заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді від участі в розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 передано до канцелярії суду для визначення судді в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09.03.2021 (головуючий суддя Стеценко А.В.) заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Соболевої І.П. залишено без задоволення.
14.05.2021до суду до завершення підготовчого провадження надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_1 .
У судовому засіданні 17.05.2021 розгляд справи відкладено на 01.06.2021.
31.05.2021 до суду до завершення підготовчого провадження надійшла нова уточнена позовна заява ОСОБА_1 . В обґрунтування позову зазначено про порушення державою Україна прав позивача на доступ до правосуддя, конституційної гарантії на захист від незаконного звільнення. Позивач також зазначає про здійснення дискримінації у сфері правосуддя та трудових прав. Такі порушення, за твердженням позивача, були спричинені внаслідок зупинення ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.09.2017, виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.08.2016 по цивільній справі № 335/1896/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «БАНК ФОРУМ» про встановлення факту порушення права на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, зобов`язання укласти трудовий договір, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, яким позовні вимоги було задоволено частково. А саме: зобов`язано ПАТ «Банк Форум» в день набрання рішенням суду законної сили укласти із ОСОБА_1 трудовий договір у зв`язку із поворотним прийняттям на роботу, відповідно до ст. 42-1 КЗпП України, на посаду керуючого відділенням № 1400 «Дніпропетровська дирекція ПАТ «Банк Форум»; вирішено стягнути з ПАТ «Банк Форум» на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23 серпня 2012 року по 05.08.2016 в сумі 1 144 998,56 грн. та моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн. У позовній заяві позивач також зазначає, що справа розглядалась в касаційному порядку два роки замість одного місяця встановленого Законом. Також зазначає, що за час перебування справи на розгляді у суді касаційної інстанції активи ПАТ «Банк Форум» були продані, а банк припинено, про що 04.07.2019 зроблено запис у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Вказує на порушення норм процесуального права, а держава в свою чергу не виявила свою владу для впливу на судову систему, для організації останньої так, щоби у кожній конкретній справі, зокрема і в цивільній справі №335/1896/15-ц, гарантія держави здійснення справедливого судочинства упродовж розумного строку та гарантія обов`язкового виконання судового рішення, яке є складовою права на справедливий судовий захист не були ілюзорними. Позивач вважає, що внаслідок зазначеного було порушено її право на судовий захист, складовою якого є обов`язкове виконання рішення суду, яке набрало законної сили, внаслідок чого позивачу завдано матеріальні збитки у розмірі не стягнутого середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 1 144 998,56 грн. і моральної шкоди у розмірі 10 000 грн., які позивач могла б реально одержати, якби держава Україна не порушила право позивача на судовий захист. Внаслідок безпідставного зупинення виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.08.2016 у справі № 335/189615-ц та тривалого розгляду справи, інфляційні втрати за період з 22.05.2017 по 09.05.2021 складають 386 924,52 грн. Враховуючи вищевикладене просила суд відшкодувати їй за рахунок коштів державного бюджету України матеріальну шкоду, у розмірі 1 541 923,08 грн. та моральну в розмірі 1 000 000,00 грн.
31.05.2021до суду надійшла відповідь ОСОБА_1 на відзив Міністерства юстиції України на позовну заяву з обґрунтуваннями аналогічними викладеним в уточненій позовній заяві.
Ухвалою суду від 01.06.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 29.07.2021.
Ухвалою суду від 08.09.2021 до участі у справі залучено, як співвідповідача Державну казначейську службу України, якому було роз`яснено, що співвідповідач має право протягом 15 календарних днів з дня отримання копії даної ухвали, надіслати судові відзив на позовну заяву і всі письмові докази, що підтверджують заперечення проти позову, розгляд справи було призначено на 12.10.2021 о 14:00 год.
У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, та просила задовольнити позов з підстав, зазначених з урахуванням уточненої позовної заяви від 28.05.2021, письмових пояснень, долучених до матеріалів провадження, надала в судовому засіданні пояснення аналогічні викладеним в письмовій формі.
Представник відповідача проти позову заперечила, пославшись на відзив на позовну заяву.
Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, приходить до наступного.
Так, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні ним правовідносини.
Як випливає з матеріалів справи (а.с. 1822), рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 05.08.2016 у справі № 335/1896/15-ц, залишеним без змін рішенням апеляційного суду Запорізької області від 22.05.2017 , зобов`язано ПАТ «Банк Форум» в день набрання рішенням суду законної сили укласти з ОСОБА_1 трудовий договір у зв`язку з поворотним прийняттям на роботу, відповідно до статті 42-1 КЗпП України, на посаду керуючого відділенням № 1400 «Дніпропетровська дирекція ПАТ «Банк Форум»; та стягнуто з ПАТ «Банк Форум» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23.08.2012 по 05.08.2016 в сумі 1 144 998,56 грн., а також моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.09.2017 відкрито касаційне провадження у справі № 335/1896/15-ц за скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.08.2016 та рішення апеляційного суду Запорізької області від 22.05.2017 , витребувано справу з суду першої інстанції та зупинено виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.08.2016 до закінчення касаційного розгляду (а.с. 23).
Постановою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 08.05.2019, касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Форум» задоволено частково. Рішення апеляційного суду Запорізької області від 22.05.2017 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с. 2428).
Щодо руху касаційної скарги у суді касаційної інстанції Верховним Судом зазначено, що ухвалою Верховного Суду від 13.02.2019 вирішення питання про відвід колегії суддів у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України, передано іншому судді та зупинено провадження у справі. Ухвалою Верховного Суду від 27.02.2019 в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Луспеника Д. Д., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф., Черняк Ю. В., від участі у розгляді справи відмовлено. Ухвалою Верховного Суду від 13.03.2019 заяву про відвід судді Гулька Б.І. визнано необґрунтованою, вирішення питання про відвід колегії суддів у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України передано іншому судді та зупинено провадження у справі. Ухвалою Верховного Суду від 05.04.2019 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Гулька Б.І. від участі у розгляді цієї справи відмовлено. Ухвалою Верховного Суду від 08.05.2019 поновлено касаційне провадження у цій справі.
Постановою Верховного Суду також встановлені наступні обставини. Постановою Правління Національного банку України від 13.03.2014 ПАТ «Банк «Форум» віднесено до категорії неплатоспроможних. 13.06.2014 Правління Національного банку України прийняло постанову № 355 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Форум». Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 16.06.2014 № 49 «Про початок ліквідації ПАТ «Банк Форум» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію, за яким розпочато ліквідацію ПАТ «Банк Форум» з 16.06.2014.
Постановою Запорізького апеляційного суду від 16.10.2019 у справі № 335/1896/15, апеляційну скаргу ПАТ «БАНК ФОРУМ» залишено без задоволення, а рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 серпня 2016 року у цій справі залишено без змін (а.с. 2934).
У п. 3 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди передбачені у ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідності до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Таким чином, на відміну від загальної норми статті 1166 ЦК України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправної поведінки, наявності шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вини заподіювача шкоди), спеціальна норма статті 1173 Цивільного кодексу України, на підставі якої заявлені позовні вимоги у даній справі, передбачає відшкодування шкоди незалежно від вини державного органу та його посадової або службової особи.
Як визначено у ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Питання притягнення судді до відповідальності врегульовано Законом України «Про судоустрій і статус суддів» та Законом України «Про Вищу раду правосуддя» (набрав чинності 05.01.2017), та Законом України «Про Вищу раду юстиції», який втратив чинності 05.01.2017 .
Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України.
З урахуванням викладеного, чинним законодавством надано можливість громадянинові повною мірою реалізувати своє право на оскарження судового рішення та дій суддів під час здійснення правосуддя.
Отже, законність процесуальних актів, в тому числі судового рішення, і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя й посяганням на процесуальну незалежність (статті 126, 129 Конституції України).
У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 № 8 «Про незалежність судової влади» роз`яснено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.
Гарантії незалежності і недоторканності суддів як носіїв судової влади та самостійності судів як судових органів визначені Конституцією та законами України, зокрема і «Про судоустрій і статус суддів». Незалежність судової влади, її рівність із законодавчою та виконавчою є невід`ємними ознаками правової держави, в якій кожен повинен мати право на захист. Незалежність судів існує як конституційний принцип державного устрою.
Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до положень ст.ст. 62, 126 і 129 Конституції України, матеріальна та моральна шкода, заподіяна при здійсненні правосуддя, відшкодовується державою лише безпідставно засудженій особі в разі скасування вироку як неправосудного; судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється, а однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.
Зазначеними положеннями Конституції України визначено, що рішення суду і відповідно до цього дії або бездіяльність судів у питаннях здійснення правосуддя, пов`язаних з підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях тощо, можуть оскаржуватись у порядку, передбаченому процесуальними законами, а не шляхом оскарження їх дій (чи відшкодування моральної шкоди одночасно з оскарженням таких дій) до іншого суду, оскільки це порушуватиме принцип незалежності судів і заборону втручання у вирішення справи належним судом.
Тож заявляючи позов у даній справі, позивач фактично базує його на незаконності зупинення Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.08.2016, та наполягає на тому, що тривалий розгляд касаційної скарги судом є порушенням норм процесуального права, тому що унеможливило виконання судового рішення, оскільки ПАТ «Банк Форум» припинено.
Разом з тим, відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Частинами другою, п`ятою статті 1176 ЦК України передбачено, що право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок постановлення судом незаконного рішення в цивільній справі, відшкодовується державою в повному обсязі в разі встановлення в діях судді (суддів), які вплинули на постановлення незаконного рішення, складу злочину за обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Аналогічний порядок відшкодування шкоди визначений Законом України від 01.12.1994 № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».
Крім того, відповідно до п. 11 ст. 49 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», за шкоду, завдану судом, відповідає держава на підставах та в порядку, встановлених законом.
Також статтею 107 Закону України «Про судоустрій і статус суду» визначено, що право на звернення зі скаргою щодо дисциплінарного проступку судді, з повідомленням про вчинення дисциплінарного проступку суддею (дисциплінарною скаргою) має будь-яка особа. Громадяни здійснюють зазначене право особисто або через адвоката, юридичні особи через адвоката, органи державної влади та органи місцевого самоврядування через своїх керівників або представників, Комісія з питань доброчесності та етики через її голову або членів Комісії.
Не допускається зловживання правом звернення до органу, уповноваженого здійснювати дисциплінарне провадження, у тому числі ініціювання питання відповідальності судді без достатніх підстав, використання такого права, як засобу тиску на суддю у зв`язку зі здійсненням ним правосуддя.
Згідно із ст. 108 Закону України «Про судоустрій і статус суду» Дисциплінарне провадження щодо судді здійснюють дисциплінарні палати Вищої ради правосуддя у порядку, визначеному Законом України «Про Вищу раду правосуддя», з урахуванням вимог цього Закону.
Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Нормами ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
При цьому, за вимогами ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів, мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).
Враховуючи вищевикладене, ту обставину, що суд, в провадженні якого перебуває дане цивільне провадження не уповноважений надавати оцінку діям судів при касаційному розгляді цивільної справи, та оцінку судовим рішенням, позивачем не надано жодного доказу в обґрунтування як факту заподіяння шкоди так і її заподіяння внаслідок неправомірних дій суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ і Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відшкодування ОСОБА_1 за рахунок коштів Державного бюджету України як моральної так і матеріальної шкоди, а тому в задоволенні позову слід відмовити.
Судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України віднесені на рахунок держави.
Керуючись ст.ст.2, 3, 10-12, 13, 81, 82, 141, 263265 ЦПК України, суд
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити у повному обсязі.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступну та резолютивну частини судового рішення виготовлено в нарадчій кімнаті та проголошено в судовому засіданні 25 листопада 2021 року.

Повний текст судового рішення виготовлений (у зв`язку із перебуванням в нарадчій кімнаті) 1 грудня 2021 року.

Відповідно до ст. 265 ЦПК України зазначаються наступні відомості:

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач Держава Україна в особі Міністерства юстиції України, ідентифікаційний код юридичної особи 00015622, місцезнаходження: м. Київ, вул. Архітектора Городецького, буд. 13.

Співвідповідач Держава України в особі Державної казначейської служби України ідентифікаційний код юридичної особи 37567646, поштова адреса: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, буд. 6.

Суддя І.П. Соболєва