Справа № 573/1196/20
Номер провадження 2/573/13/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

02 лютого 2021 року Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді Терещенко О.І.,

з участю секретаря судового засідання Кислої Ю.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Сумської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Сумській області про стягнення моральної шкоди, заподіяної незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду,

ВСТАНОВИВ:

07 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищеказаним позовом, в якому просить стягнути на свою користь за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на відшкодування спричиненої йому моральної шкоди у розмірі 50000 грн та понесені ним судові витрати, мотивуючи свої вимоги тим, що в ході незаконно проведеного обшуку працівниками Білопільського ВП ГУНП в Сумській області йому завдано моральної шкоди.

Ухвалою від 10 липня 2020 року справу призначено до підготовчого засідання, залучено як третіх осіб Сумську обласну прокуратуру та Головне управління Національної поліції в Сумській області (а. с. 23-25).

06 жовтня 2020 року від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Стадника С.В. надійшла уточнена позовна заява, якою збільшено розмір позовних вимог до 250000 грн (а. с.100-112).

Ухвалою від 07 жовтня 2020 року, за клопотанням представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Стадника С.В., неналежні відповідачі Білопільське ВП ГУНП в Сумській області та Білопільський відділ Конотопської місцевої прокуратури замінені належними відповідачами відповідно Головним управлінням Національної поліції в Сумській області та Сумською обласною прокуратурою (а. с. 123-124).

04 серпня 2020 року Державною казначейською службою України подано відзив на позов, у якому зазначено про невизнання позову у зв`язку з його необґрунтованістю та відсутністю розрахунку моральної шкоди (а. с. 58-59).

31 липня 2020 року Головним управлінням Національної поліції в Сумській області у статусі третьої особи подано пояснення на позовну заяву, де вказується про необґрунтованість позову ОСОБА_1 (а. с. 37-43).

04 серпня 2020 року Сумською обласною прокуратурою подано пояснення щодо позову, у якому зазначено про безпідставність позовних вимог (а. с. 69-73).

23 жовтня 2020 року Головним управлінням Національної поліції в Сумській області у статусі відповідача подано відзив на позовну заяву, де вказується на її про необґрунтованість (а. с. 130-132).

Ухвалою від 29 жовтня 2020 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду, здійснено виклик свідків (а. с. 167-169).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Стадник С.В. позов підтримали повністю, просили його задовольнити.

Представники відповідача Державної казначейської служби України Шиянова В.В., Глянцева К.В. у судовому засіданні проти позову заперечували, просили відмовити у його задоволенні з підстав їх необґрунтованості та відсутності розрахунку розміру шкоди, про що зазначено у відзиві на позов.

Представник відповідача Сумської обласної прокуратури Ткаченко В.В. проти позову заперечував з підстав їх необґрунтованості.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Сумській області Бабченко І.В. в судовому засіданні проти позову заперечувала з підстав їх необґрунтованості, вважає, що позивачем не доведено факту незаконного проведення обшуку та спричинення моральних страждань, не надано обґрунтованого розрахунку моральної шкоди.

Заслухавши позивача, його представника, представників відповідачів, свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР 06 травня 2020 року за №0000275 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі ухвали Білопільського районного суду Сумської області від 12 травня 2020 року у домогосподарстві позивача за адресою: АДРЕСА_1 16 травня 2020 року проведено обшук, в результаті якого виявлено та вилучено 3 верхні частини пластикових пляшок з нашаруванням речовини коричневого кольору на стінках, а також згорток фольги з нашаруванням речовини коричневого кольору (а. к. п. 24-25, 27-36).

Згідно з висновком судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 26 травня 2020 року № 19/119/7/2-1170е речовини-нашарування на 3 верхніх частинах пляшок є особливо небезпечними наркотичними засобами - екстракт канабісу, маса якого у перерахунок на суху речовину становить 0,243 г (а. к. п. 43-45).

Постановою слідчого Білопільського ВП Сумського РВП ГУНП в Сумській області Кірпікіної Ю.І. від 12 червня 2020 року вказане кримінальне провадження закрито у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, передбченого ч. 1 ст. 309 КК України через малозначність (а. к. п. 103-105).

Отже, у домоволодінні, що належить ОСОБА_1 і у якому він фактично проживає, був знайдений особливо небезпечний наркотичний засіб - екстракт канабісу, але його кількості не вистачило для притягнення до кримінальної відповідальності, а тому кримінальне провадження закрито саме через малозначність.

Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до частини другої ст. 1176 ЦК України право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно - розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно - розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі Закон) підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону відшкодуванню громадянинові підлягає моральна шкода у випадку незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку.

Положеннями ст. 4 Закону встановлено, що відшкодування моральної шкоди, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Статтею 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Отже, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

ОСОБА_1 свої позовні вимоги обґрунтував тим, що, на його думку, обшук у помешканні позивача був проведений незаконно, оскільки підставами для його проведення стали показання свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . Останній зазначив, що його ніхто не допитував, а свідок ОСОБА_7 не існує взагалі.

Обшук працівниками поліції організований з метою помсти за те, що у іншому кримінальному провадженні за фактом крадіжки, по якому він засуджений незаконно, ним подано апеляцію на вирок суду до Сумського апеляційного суду.

Також позивач та його представник зазначили, що до господарства ОСОБА_1 мається доступ для стороніх осіб, оскільки воно повністю не огороджено. Пляшки з нашаруванням наркотику позивачу підкинули, обшук домоволодіння проведений з порушенням норм КПК, бо фактично його провели оперативні працівники, а не слідчий. ОСОБА_1 не надали можливість скористатися послугами захисника, не вручили копії протоколу обшуку.

На підтвердження вказаного за клопотанням представника позивача судом були допитані свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_5 , яка є рідною сестрою позивача, вказала, що брат наркотичних засобів не вживає, скоріш за все йому підкинули ті предмети, що поліція знайшла під час обшуку.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що у її провадженні, як слідчого, перебувало кримінальне провадження щодо можливого незаконного зберігання наркотичних засобів мешканцями смт Миколаївка на ім`я ОСОБА_8 та с. Самара на ім`я ОСОБА_9 . Нею було надано доручення оперативному підрозділу для встановлення цих осіб. Їх встановили, чоловіком на ім`я ОСОБА_9 виявився ОСОБА_1 . Також нею надавалося доручення оперативному підрозділу про встановлення свідків та їх допит з приводу незаконного зберігання наркотичних речовин ОСОБА_1 . Після виконання доручення нею до слідчого судді було направлено клопотання про надання дозволу на обшук у помешканні ОСОБА_1 . Клопотання слідчим суддею було задоволено і обшук 16 травня 2020 року проведений законно на підставі ухвали сдідчого судді. Під час обшуку був знайдений наркотичний засіб, але його кількості для притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_1 не вистачило, тому провадження було закрито.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що у травні 2020 року працював оперуповноваженим карного розушуку Білопільського ВП ГНП в Сумській області. У кримінальному провадженні слідчим йому було надано доручення про встановлення та допит осіб, які можуть надати інформацію щодо можливої причетності ОСОБА_1 до незаконного зберігання наркотичних засобів. Він виїхав у с. Самара, де мешкає ОСОБА_1 , з метою встановлення таких осіб. У селі встановив двох осіб ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які повідомили, що їм відомо про факти зберігання та вживання коноплі ОСОБА_1 . Документи цих осіб він не перевіряв, усі дані у протоколі записав з їх слів. Протоколів допитів цих свідків він не підробляв. Його помилка лише у тому, що не перевірив документи допитаних ним свідків.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що мешкає у с. Самара і у травні 2020 року жодних пояснень працівникам поліції не давав. Із приводу вживання наркотичних засобів ОСОБА_1 йому нічого не відомо. Оперуповноважений ОСОБА_3 з цього питання його не допитував. Протокол допиту він не підписував, хоча підпис у протоколі дуже схожий на його підпис. Чоловіка на прізвище ОСОБА_7 він не знає.

Суд зазначає, що вказаними показаннями свідків незаконність проведення обшуку не підтверджується, оскільки він проведений у відповідності до вимог КПК України на підставі ухвали слідчого судді.

Щодо порушення норм кримінального процесуального законодавства під час проведення самого обшуку, то суд зазначає, що ці питання позивачем повинні були ставитися під час досудового розслідування у рамках кримінального провадження.

Під час розгляду цивільної справи суд позбавлений можливості надавати оцінку діям слідчого та інших працівників поліції під час здійсненння ними досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Доказів на підтвердження того, що підставою для надання слідчим суддею дозволу на проведення обшуку стали підроблені працівником поліції протоколи допитів свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , позивачем суду не надано.

Непроживання свідка ОСОБА_7 у с. Самара Білопільського району не свідчить про те, що така особа не існує взагалі, на чому наполягав у судовому засіданні представник позивача.

Також не спростовано і той факт, що ОСОБА_7 не допитувався оперуповноваженим ОСОБА_3 .

Показання свідка ОСОБА_6 сумнівні і нелогічні, оскільки він вказав, що його не допитували, хоча підпис у протоколі дуже схожий на його підпис. ОСОБА_3 він ніколи не бачив і не спілкувався з ним, у той же час ОСОБА_3 зміг підробити його підпис. Звернутися із заявою до правоохоронних органів з приводу підробки його підпису у протоколі він не бажає з особистих мотивів.

Тому суд зазначає, що показаннями свідка ОСОБА_6 позовні вимоги позивача не підтверджуються.

Не надано позивачем доказів і на підтвердження того, що працівники Білопільського ВП помстилися йому за невизнання своєї винуватості за фактом крадіжки та підкинули наркотичний засіб, який був знайдений під час обшуку його домоволодіння.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

З позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що позивач не довів суду, яким чином за результатами проведення обшуку йому були заподіяні моральні страждання. Також позивач не вказав, яких саме вимушених життєвих змін він зазнав та яким чином це пов`язано із проведенням обшуку.

Висловлюючі свої доводи щодо відшкодування йому моральної шкоди, завданої протиправними діями органів досудового розслідування та процесуального керівництва, які ОСОБА_1 оцінив у 250000 грн, він належним чином не обґрунтував та не довів жодними належними та допустимими доказами фактів заподіяння йому такої шкоди, протиправності дій відповідачів, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідачів та виною останніх у її заподіянні, а також не зазначив чим він керувався при розрахунку завданої йому моральної шкоди.

Отже, суд приходить до висновку, що позивачу у задоволенні позову слід відмовити за необґрунтованістю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Державної казначейської служби України (м. Київ, вул. Бастіонна, 6, ), Сумської обласної прокуратури (м. Суми, вул. Г. Кондратьєва, 33, ), Головного управління Національної поліції в Сумській області (м. Суми, вул. Г. Кондратьєва, 23, ) про стягнення моральної шкоди, заподіяної незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ЦПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст складено 03 лютого 2021 року.

Суддя