КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 381/3965/19 Головуючий у І інстанції Гончарук В.П.
Провадження №22-ц/824/3135/2021 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 січня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Таргоній Д.О., Голуб С.А., Ігнатченко Н.В., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, -

УСТАНОВИВ:

у жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що він та відповідачка перебували в зареєстрованому шлюбі з 12 травня 2007 року, який рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 01 липня 2014 року було розірвано. Сторони є батьками дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 01 липня 2014 року стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі Ѕ частки заробітку (доходу), проте, не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісяця, починаючи з 18 квітня 2014 року до досягнення старшою дитиною повноліття, а після досягнення старшою дитиною повноліття на користь молодшої дитини стягувати аліменти в розмірі ј частки заробітку (доходу) щомісячно до досягнення молодшою дитиною повноліття.

У вересні 2019 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_6 , тому значно змінилось його матеріальне становище.

Крім того, після перебування в Зоні АТО у ОСОБА_1 виявили хворобу цукровий діабет 1 типу середнього ступеню тяжкості з ускладненням діабетична полінейропатія нижніх кінцівок.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що діти постійно перебувають у позивача та всі витрати по утриманню дітей покладені на нього, ОСОБА_1 просив змінити розмір аліментів, які стягуються з останнього на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01 липня 2014 року, з 1/2 частини з усіх видів заробітку на 3 000,00 грн., щомісячно і до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2019 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів передано до Дарницького районного суду м. Києва.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 02 квітня 2020 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів передано до Дніпровського районного суду м. Києва, за територіальною підсудністю.

09 червня 2020 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження, з повідомлення сторін.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13 листопада 2020 рокуу задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Зокрема, в доводах апеляційної скарги зазначено, що аналіз оскаржуваного рішення свідчить про те, що суд в тексті рішення виклав тільки доводи відповідача, проігнорувавши доводи, пояснення, письмові докази, заяви позивача.

Такожзазначено, що посилання в тексі рішення на норми статей не є обґрунтуванням судового рішення, а тому є всі підстави для висновку, що судом допущено неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи.

Відзив на апеляційну скаргу у визначений судом апеляційної інстанції строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За правилами п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено критичного погіршення його стану здоров`я, інших обставини, які відіграють суттєву роль в житті позивача, погіршення матеріального стану у порівнянні з його матеріальним станом, який був врахований Дніпровським районним судом м. Києва при ухваленні рішення про стягнення аліментів від 01 липня 2014 року Дніпровським районним судом м. Києва.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, така як вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Із матеріалів справи вбачається, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 12 травня 2007 року.

Від шлюбу у сторін народились діти - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 12-13).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 01 липня 2014 року, зареєстрований 12 травня 2007 року виконкомом Ковалівської сільської ради Васильківського району Київської області, актовий запис № 8, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - розірвано, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі Ѕ частки заробітку (доходу), проте, не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісяця, починаючи з 18 квітня 2014 року до досягнення старшою дитиною повноліття, а після досягнення старшою дитиною повноліття на користь молодшої дитини стягувати аліменти в розмірі ј частки заробітку (доходу) щомісячно до досягнення молодшою дитиною повноліття (а.с.8).

Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Зі змісту ст. 27 Конвенції про права дитини та ч. 2 ст. 182 СК України вбачається, що при визначенні розміру аліментів суд має враховувати ряд обставин, як стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Разом з тим, визначальним при вирішенні питання про розмір аліментів є інтереси дитини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до положень вказаних норм зміна матеріального та сімейного стану платника аліментів можуть бути підставою для зміни розміру аліментів.

Проте, факт укладення шлюбу з іншою, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів на утримання обох дітей.

Як вбачається з довідки Національної поліції України департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Києві від 01 жовтня 2019 року № 306зі41/11/6/02-2019, що позивач ОСОБА_1 станом на 30 вересня 2019 року проходить службу на посаді інспектора роти №1 батальйону №3 полку №2 (з обслуговування лівого берега) (а.с.56).

Крім того, із даної довідки вбачається, що стягнення аліментів за рішенням суду Дніпровського районного суду м. Києва від 01 липня 2014 року у справі № 755/10513/14-ц на користь відповідача не проводиться за місцем роботи позивача.

Тобто, на момент звернення до суду позивач мав постійний дохід, що не заперечується останнім.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, ОСОБА_1 послався на перебування його в Зоні АТО, після чого в останньоговиявили хворобу цукровий діабет 1 типу середнього ступеню тяжкості з ускладненням діабетична полінейропатія нижніх кінцівок, однак, належними та допустимими доказами не підтвердив зазначене.

Колегія суддів вважає, що позивач не довів погіршення свого майнового стану, не надав суду доказів на підтвердження розміру своїх доходів, наявності в нього рухомого та нерухомого майна та доказів про офіційне працевлаштування.

Враховуючи викладене, на думку судової колегії, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки вже встановлених обставин даної справи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.7,367,369,374,375,381,382,389 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 листопада 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 29 січня 2021 року.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді: С.А. Голуб

Н.В. Ігнатченко