Справа № 691/566/21
Провадження № 2/691/444/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2021 року Городищенський районний суд Черкаської області

в складі :

судді Черненка В.О.

за участю секретаря судових засідань Сидоренко О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Городище цивільну справу за позовною заявою акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ :

АТ «Акцент-Банк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що ОСОБА_1 звернувся до АТ «Акцент-Банк»(скорочена назва АТ «А-Банк») з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим 12.07.2019 року приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» з метою укладення кредитного договору № Б/Н та отримання кредитної картки. На підставі Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» відповідачу було надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом 44,40 % щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Анкета-Заява про приєднання до «Умовами та правилами надання банківських послуг» разом з «Умовами та правилами і Тарифами», які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Всі основні умови кредитування доведені відповідачеві, що свідчить його підпис в паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка». АТ «А-Банк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому відповідно до умов договору. Відповідач належним чином договір не виконував, у зв`язку з чим, станом на 15.04.2021 року, має заборгованість у сумі 24676,26 гривень, з яких: 20306,44 гривень заборгованість за кредитом; 4369,82 гривень заборгованість по відсоткам; 0,00 грн. штрафи. Враховуючи викладене, просив стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк» заборгованість за кредитним договором № Б/Н у сумі 24676,26 гривень та судові витрати.

В судове засідання представник позивача не з`явився, але у матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, необхідні докази є в матеріалах справи, клопотання та заяви з боку АТ «А-Банк» відсутні. Проти постановлення заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, на адресу суду повернувся конверт з судовою повісткою з відміткою «адресат відмовився». Листа про розгляд справи у його відсутність чи відзиву (заперечення) до суду не надходило.

Згідно ч. 9 ст. 130 КПК України, у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні, вважає наступне.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язаннями є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов`язку, які виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, в тому числі з договорів.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно цієї ж статті та ч. 2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення усієї суми кредиту.

Як вбачається з позовної заяви, відповідно до укладеного з АТ «А-Банк» кредитного договору № Б/Н від 12.07.2019 року, ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Договір був укладений, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-банку, та паспорта споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка»

У Анкеті-заяві зазначено, що клієнт згоден з тим, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між ним і банком договір про надання банківських послуг.

Також, у даній Анкеті-заяві зазначено, що позичальник ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення і згоден з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг згоден отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту банку www.a-bank.com.ua. Клієнт зобов`язувався виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитись з їх змінами на сайті А-банку www.a-bank.com.ua.

Крім того, заява містить персональні дані відповідача, контактну інформацію, дату та її підпис.

До Анкети-заяви банк додав Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» та копію документу « Кредитні карти «Зелена», в якому зазначені права та обов`язки клієнта, права та обов`язки банку, умови кредитування та інше, що, на думку суду, є витягом з Умов використання карток.

Відповідно до наданих банком розрахунків заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором № SAMABWFC6 від 12.07.2019 року станом на 15.04.2021 року, складає 24676,26 гривень, з яких: 20306,44 гривень заборгованість за кредитом; 4369,82 гривень заборгованість по відсоткам; 0,00 грн. - штрафи.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 статті 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним, що передбачено положеннями статті 1055 ЦК України.

Згідно ч. 1 статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець, яким у даному випадку є АТ «А-Банк».

Оскільки, умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі для усіх споживачів і доведені до їх відому, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, аналізуючи зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що споживач послуг банку лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно ч. 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Банк, звернувшись з вимогою про погашення кредиту, просив стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за кредитом, заборгованість за відсотками.

У Анкеті-заяві позичальника про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку від 12.07.2019 року процентна ставка не зазначена, як і не зазначені інші складові кредиту.

Також, у Анкеті-Заяві відсутня сума отриманого позичальником кредиту (кредитний ліміт), умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Крім того, в Анкеті-заяві не зазначено також вид платіжної картки, оформленої на ім`я позичальника.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі розмір і порядок нарахування відсотків, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 12.07.2019 року, посилався як невід`ємні частини спірного договору, - на Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, які викладені на банківському сайті.

Паспортом споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» та Витягом з Умов та Правил надання банківських послуг, які викладені на банківському сайті, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема, штраф за несвоєчасне погашення кредиту та/або відсотків, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме даний Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ним, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг А-Банку, а також те, що вказаний документ, на момент отримання відповідачем кредитних коштів, взагалі містив умови, зокрема й щодо сплати заборгованості за кредитом, відсотками, саме у зазначених розмірах та порядку нарахувань, що додані банком до позовної заяви.

Крім того, роздруківка з сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування, що повністю узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015, провадження № 6-16цс15.

Щодо Паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якому позивач зазначив, що він підписаний клієнтом ОСОБА_1 простим електронним підписом шляхом підтвердження ОТП 42 з номера телефону НОМЕР_1 , що ознайомлений з дійсними Умовами та правилами надання банківських послуг, то суд, бере до уваги зазначений документ, проте вказаний паспорт містить умови карток «Універсальна», «Універсальна GOLD», «Зелена», на які саме умови погодився ОСОБА_1 не зрозуміло.

Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку про неможливість застосування до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ «А-Банком» в період з часу виникнення спірних правовідносин 12.07.2019 року до моменту звернення до суду із вказаним позовом 09.06.2021 року, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг А-Банку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної зі сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в Анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, розмір відсотків та штрафи, а також відповідальність за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Зазначена позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 в справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

Будь-яких інших доказів, окрім долучених позивачем до позовної заяви на підтвердження своїх вимог, останній не надав.

Крім того, одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Як зазначалося вище, відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (ч. 1 ст. 11 Закону України від 12.05.1991 № 1023-XII «Про захист прав споживачів»).

Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Конституційний Суд України у рішенні у справі щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11.07.2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України, участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд приходить до висновку, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 , АТ «А-Банк» дотримало вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

Такі висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131 цс 19.

У Анкеті-заяві, підписаній відповідачем, відсутні дані щодо розміру кредитного ліміту, яким користувався ОСОБА_1 та який був обумовлений сторонами, при укладенні вказаного договору. Тобто, сама сума отриманого відповідачем кредиту, позивачем не підтверджена.

Укладений між сторонами кредитний договір № SAMABWFC6 від 12.07.2019 року у вигляді Заяви, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним).

Тобто, за наявних у матеріалах справи наданих позивачем доказів, встановити, яку відповідач отримав суму кредитних коштів та коли мав її повернути, - суд не має можливості, оскільки у основному доказі укладення кредиту (Анкеті-заяві) відсутня сума кредитного ліміту та умови його повернення, проте, згідно розрахунку заборгованості за договором № SAMABWFC6 від 12.07.2019 року, укладеного між АТ «Акцент-Банк» та клієнтом ОСОБА_1 ОКПО - НОМЕР_2 станом на 15.04.2021 року вбачається, що ОСОБА_1 отримував певні кошти, користувався кредитними коштами, та не виконав обов`язок по поверненню отриманих коштів.

Тобто, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 18342 гривні 16 копійок.

Оскільки, позивач не довів правомірності своїх вимог в частині відповідальності відповідача у вигляді заборгованості за простроченим тілом кредиту, відсотками, тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити в зв`язку з недоведеністю позовних вимог.

На підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк», пропорційно до задоволених позовних вимог, судові витрати у сумі 1687 гривень 32 копійки.

На підставі наведеного та керуючись: ст. 61 Конституції України; Рішенням Конституційного Суду України у справі щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11.07.2013 року у справі №1-12/2013; Постановою Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131 цс 19; Постановою Верховного Суду України від 11.03.2015, провадження № 6-16цс15; п. 22 ч. 1 ст. 1, ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»; ст. 11, ч. 1, 2 ст. 207, 509, 526, 530, 549, 550, 551, 626, 628, ч. 1 ст. 633, ч. 1 ст. 634, ч. 1 ст. 638, ч. 1 ст. 1048, ст. 1049, ч. 1,2 ст. 1050, ст.ст. 1054, 1055 ЦК України; ст. ст. 2, 3, 4, 5, 9, 10, 12,13, 17, 18, 76 81, 130, 141, ч. 2 ст. 247, ст.ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

позов акціонерного товариства «Акцент - Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 на користь акціонерного товариства «Акцент - Банк» (49074, м. Дніпро, вул. Батумська, 11, , рах. № НОМЕР_3 , МФО № 307770) заборгованість за кредитним договором у розмірі 18342 (вісімнадцять тисяч триста сорок дві) гривні 16 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 на користь акціонерного товариства «Акцент - Банк» (49074, м. Дніпро, вул. Батумська, 11, , рах. № НОМЕР_3 , МФО № 307770) судові витрати у сумі 1687 (одна тисяча шістсот вісімдесят сім ) гривень 32 копійки.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк, з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлений 30.11.2021 року.

Суддя В. О. Черненко