Справа №443/369/17
Провадження №2/443/112/21
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

26 листопада 2021 рокуЖидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Цюмрака М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні подвір`ям,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , у якому просить усунути перешкоди у користуванні її земельною ділянкою, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , зобов`язавши відповідача знести його частину господарської будівлі.

Позовні вимоги мотивує тим, що у АДРЕСА_1 їй належить Ѕ житлового будинку, який згідно рішення Жидачівського районного суду від 20.10.1998 року поділений між нею та її сестрою ОСОБА_3 , яка померла. Також даним рішенням, крім житлового будинку, суд також поділив між ними господарську будівлю та присадибну земельну ділянку. Після смерті ОСОБА_3 у її частині будинку залишився проживати її син відповідач ОСОБА_2 із дружиною та трьома дітьми. Зазначає, що на її земельній ділянці знаходиться господарська будівля, якою вони з відповідачем користуються спільно.

Після набрання законної сили рішення суду, судом було видано виконавчий лист, під час виконання якого державним виконавцем Бубенко С.Й. було запропоновано відповідачу побудувати господарську будівлю на своїй земельній ділянці протягом одного року. Відповідач з цим не погодився і попросив час для будівництва господарської будівлі на своїй земельній ділянці строком на 5 років. Зазначає, що державний виконавець та вона з такою умовою погодилася. Відповідач протягом 5 років побудував господарську споруду на своїй присадибній ділянці, де тримає корову, свині, качки, кури. Однак, другу частину господарської споруди, яка знаходиться на її присадибній ділянці на даний час не розібрав та тримає всякий непотріб.

Стверджує, що зверталася до відповідача з проханням розібрати ту частину сараю, але він не погодився, запропонувала йому заплатити за ту частину сараю, але він відмовився. Відповідач продовжує ходити на її частину земельної ділянки, на її город, а також туди ходять кури відповідача, які роблять шкоду.

Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області від 17.11.2017 року відкрито провадження у справі.

На підставі розпорядження керівника апарату Жидачівського районного суду Львівської області №322 від 05 серпня 2020 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.08.2020 року головуючим у справі призначено суддю Жидачівського районного суду Львівської області Сливку С.І.

Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області від 13 серпня 2020 року справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 14.12.2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті.

У судовому засідання позивач та представник позивача позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Просили позов задоволити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, мпро причини неявки суд не повідомив. Клопотання про проведення судового засідання без його участі не надходило.

У зв`язку з цим суд визнає неявку відповідача неповажною та вважає, що справу можливо слухати за згодою позивача та її представника у відсутності відповідача (заочний розгляд), оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін.

Заслухавши вступне слово позивача та її представника позивача, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Статтею 82 ЦПК України передбачено підстави звільнення від доказування.

Так, зокрема обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на ст. 103 Земельного Кодексу України (Зміст добросусідства) та ст.152 Земельного Кодексу України (Способи захисту прав на земельні ділянки), а також на рішення Жидачівського районного суду від 20.10.1998 року.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 20.10.1998 року по справі №2-6 (3-7) частково задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про визнання частково недійсним свідоцтва про право спільної часткової власності на будинковолодіння та рішення виконкому Баковецької сільської ради народних депутатів від 12.04.1996 року, визнання за нею права власності на ѕ частини будинковолодіння, та вирішено наступне.

Визнано за ОСОБА_3 та її сином ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_1 та її сином ОСОБА_4 право власності на Ѕ частину будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Розділено спірне будинковолодіння в натурі та земельну ділянку що коло будинковолодіння між сторонами:

ОСОБА_5 разом з ОСОБА_2 виділено в приватну власність житлову кімнату 1-5 площею 19,8 кв.м., вартістю 3895 грн., комору 1-4 площею 8,9 кв.м. вартістю 1751 грн., коридор 1-1 площею 6,7 кв.м., вартістю 1318 грн, а всього 35,4 кв.м. на загальну суму 6964 грн.

ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_4 виділено у приватну власність житлову кімнату 1-2 площею 18 кв.м. вартістю 3541 грн., кухню 1-3 площею 16,2 кв.м., вартістю 3187 грн., а всього 34,2 кв.м. на загальну суму 6 727 грн..

Співвласникам ОСОБА_3 необхідно заложити два дверних отвори з приміщення 1-3 до приміщення 1-1 та 1-4; улаштувати два дверних отвори: один в приміщення 1-5 до приміщення 1-4 з вулиці до приміщення 1-4; улаштувати перегородку в приміщенні 1-4 та вхідні сходи.

Співвласникам Хандога заложити два дверних отвори з приміщення 1-2 до приміщень 1-1 та 1-3; улаштувати два дверних отвори з приміщення 1-3 та вхідні сходи.

Співвласникам ОСОБА_1 та ОСОБА_4 виділити в приватну власність присадибну земельну ділянку за такими розмірами по контору: вздовж дороги 12 м., 22 м., 11,5 м.,10 м.,10,5 м., 34,8 м., 44,8 м., 34,8 м. до дороги. Площа разом із ділянкою під запропонованою частиною житлового будинку 1217,2 кв.м.

Співвласникам ОСОБА_3 та ОСОБА_2 виділити у приватну власність присадибну земельну ділянку, що коло спірного будинковолодіння з такими розмірами по контору: від межі поділу житлового будинку до дороги 5,5 м., 29,0 м.,70,5 м.,11,5 м.,40,8 м. до межі поділу житлового будинку. Площа 1217,2 кв.м.

При такому поділі ділянки господарські будівлі вирішено розділити так.

Співвласникам ОСОБА_1 та ОСОБА_4 виділити у приватну власність сарай «В» - 295 грн.., половину сараю «Б» - 626 грн., половину навісу «Г» - 184 грн., всього на 1105 грн..

Співвласникам ОСОБА_3 та ОСОБА_2 виділити у приватну власність половину сараю «Б» - 626 грн., половину навісу «Г» - 184 грн., а разом на 810 грн.;

Ворота «З» слід залишити сторонам у спільному користуванні.

При такому поділі стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію за різницю у вартості будівель 148 грн/сто сорок вісім гривень.

01.12.2009 року Жидачівським районним судом Львівської області було видано дублікат виконавчий лист по справі №2-6 від 20.10.1998 року (а.с.8).

Згідно витягу про державну реєстрацію прав №29776495 від 26.04.2011 року, ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить 1/4 частини житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 (а.с.19).

Також в матеріалах справи наявний план розподілу земельної ділянки по АДРЕСА_1 , який погоджений головою Баковецької сілської ради (а.с.9). Як вбачається із даного плану розподілу земельної ділянки, на такому умовно позначено: межі земельних ділянок, що пропонується до розподілу між власниками житлового будинку; межа земельної ділянки, що пропонується у спільну часткову власність ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , площею 0,1350 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; межа земельної ділянки, що пропонується у власність ОСОБА_2 , площею 0,1350 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Згідно ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі (ч.ч.1, 5 ст.319 ЦК України).

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Як уже зазначалось вище, в обґрунтування позовних вимог, позивачем надано лише рішення Жидачівського районного суду Львівської області №2-6 від 20.10.1998 року, копію дублікату виконавчого листа по справі №2-6 від 20.10.1998 року та план розподілу земельної ділянки.

Таким чином судом встановлено та не заперечується позивачем, що частина господарської будівлі під літерою «Б», яку просить знести позивач та яка знаходиться на її частині земельної ділянки, дійсно вищезгаданим рішенням суду була виділена у приватну власність відповідача та останній користується такою для власних потреб.

При цьому, позивачем не надано доказів на підтвердження домовленості із відповідачем про знесення ним належної йому частини господарської будівлі після побудови господарської будівлі на його земельній ділянці. Також не підтверджено і те, що відповідач користується своєю власністю з порушенням правил добросусідства, на шкоду правам позивач або іншим чином перешкоджає позивачу у користуванні її земельною ділянкою.

Отож, в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження доводи позивача про чинення відповідачем перешкод у користуванні земельною ділянкою, оскільки такі не підтверджено жодними належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами.

Враховуючи вищенаведене, дотримуючись засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, оскільки позивачем не доведено обставини на які посилається у позовній заяві, а тому позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні подвір`ям залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Львівського апеляційного суду через Жидачівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 02 грудня 2021 року.

Головуючий суддя С.І. Сливка