РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 664/1676/20

04 лютого 2021 року Цюрупинський районний суд

Херсонської області

у складі:

головуючого судді Савчака С.П.,

секретар судового засідання Орлова О.С.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олешки Херсонської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ спільно нажитого майна,-

ВСТАНОВИВ:

До суду з позовною заявою до ОСОБА_2 звернувся ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного майна: - квартири АДРЕСА_1 шляхом визнання за ним право власності на 85/100 її частин, а за відповідачем 15/100 її частин; - автомобіля Volkswagen Passat В8, 2015 року випуску, державний номер НОМЕР_1 шляхом визнання на нього право власності за ОСОБА_2 та стягнення на його користь компенсації вартості 1/2 частини у розмірі 252 225,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що вказане майно було придбано ними під час шлюбу, автомобіль за спільні кошти, а спірну квартиру було придбано 09.06.2011 року за 72 432 грн., з яких 50 746 грн. це гроші, які ним було отримано від продажу 08.06.2011 року належної йому на праві власності придбаної до шлюбу іншої квартири АДРЕСА_2 . У зв`язку з чим, 70/100 частин квартири є його особистою власністю, а 30/100 частин квартири є їх спільною сумісною власністю.

За відзивом на позовну заяву представник відповідача просить відмовити у повному обсязі в задоволенні позовних вимог, при цьому просить визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/3 спірної квартири та право приватної власності на автомобіль присудивши на користь ОСОБА_4 грошову компенсації вартості 1/2 частини від розміру вартості визначеному у відповіді Територіального сервісного центру МВС № 6541. Відзив обґрунтовано тим, що в договорі купівлі-продажу спірної квартири не міститься інформації щодо визначення його частки у спільній власності або надання ним коштів на її придбання від продажу квартири, яка належала йому на особистій власності. Гроші від продажу квартири позивачем були надані його колишній дружині в якості виплати компенсації за майно придбане під час шлюбу. Джерелом походження коштів на придбання спірної квартири є гроші, які зароблені ОСОБА_2 від здійснення підприємницької діяльності. Крім того, реальна вартість автомобіля зазначена в договорі його купівлі-продажу, якого на запит ще не отримано від Територіального сервісного центру МВС № 6541. Також, в спірній квартирі проживає не тільки відповідачка, але і їх син ОСОБА_5 , який до моменту звернення до суду з заявою про видачу судового наказу повністю утримувався за її рахунок. Відповідачка особисто дбає про сина, водить його до садочку, займається розвитком та вихованням. Також, позивач приховав спірний автомобіль, не надає відповідачці ним користуватись для забезпечення потреб родини та сина. У зв`язку з чим вважає, що її частка в квартирі має бути збільшена до 2/3 часток.

За відповіддю на відзив на позовну заяву представник позивача зазначає, що твердження про те, що джерелом походження коштів на купівлю спірної квартири є гроші, які зароблені ОСОБА_2 від здійснення підприємницької діяльності є безпідставними та необґрунтованими, оскільки вона за інформацією з ЄДРЮОФОПГФ не зареєстрована як фізична особа-підприємець. Крім того, оскільки відповідач не погоджується з вартістю автомобіля визначеного позивачем, а тому до суду буде надано звіт про його незалежну оцінку.

Ухвалою від 18.09.2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 11.11.2020 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду в судовому засіданні, витребувано у приватного нотаріуса Краснової Н.В. засвідчену згоду ОСОБА_4 на придбання спірної квартири, викликано свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та прийнято до справи в якості доказу звіт про оцінку майна від 29.10.2020 року щодо автомобіля. Ухвалою суду від 04.02.2021 року було відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав зазначених в позові та зазначила, що квартира була придбана частково за кошти позивача отримані від продажу квартири, яка належала йому. Щодо автомобіля то позивач згоден залишити у власності відповідача, якщо вона на це згодна та відшкодує йому зазначену в позові вартість його частки в ньому. Крім того, зазначає, що підстави для збільшення частки відповідачки в квартирі відсутні та наявність дитини не є цією підставою, про що неодноразово зазначалося в практиці судів.

В судовому засіданні представник відповідача заперечила проти позову з підстав зазначених у відзиві та вказала, що позивачем приховується автомобіль та на утриманні відповідача є син, а тому вони вважають, що частка відповідача у квартирі має бути збільшена до 2/3 часток. Також, зазначила що висновок про вартість автомобіля не може бути взятий до уваги, оскільки на ньому відсутній підпис замовника та він у зв`язку з цим є недійсним. Крім того, при оцінці транспортного засобу була врахована невірна його комплектація. Згодні щоб транспортний засіб залишився у відповідача, але не згодні з вартістю відшкодування.

Відповідач в судовому засіданні пояснила, що з позивачем проживала у шлюбі десять років, і він так же кинув свого сина, як і попереднього забравши дитячі речі та машину, при цьому вісім місяців на надав жодної копійки на утримання дитини. Згодна щоб автомобіль залишився за нею, при цьому згодна відшкодувати частку вартості автомобіля із вартості 230 тис. грн., яка зазначена в договорі купівлі-продажу.

Заслухавши пояснення учасників, показання свідків та дослідивши письмові докази у справі суд встановив.

За показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_6 ОСОБА_2 є її дочкою, вона сама є приватним підприємцем. ОСОБА_2 після закінчення школи працювала з нею на ринку та вони збирали гроші їй на квартиру. Було забрано приблизно 74 000 тис. грн. та куплено 10 тисяч доларів за які і була придбана двокімнатна квартира АДРЕСА_3 . Гроші на придбання квартири були придбанні до одруження її дочки. У ОСОБА_4 була однокімнатна квартира, яку він продав за 50 000 тис. грн. та кошти від її продажу віддав своїй другій дружині 32 тис. грн. за її частину квартири та за бізнес, який у них був. Про це велись розмови в сім`ї. Крім того, свідок давала кошти і на ремонт квартири. Родичі ОСОБА_4 не допомагали, оскільки він вже був одружений третій раз. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 також працювали і разом на ринку, торгували з ними 1-2 роки та за гроші сім`ї був куплений півтора роки тому автомобіль. Автомобіль ОСОБА_4 забрав. Сам ОСОБА_4 вже чотири роки працює «дальнобійником» у Польщі. При купівлі квартири вона не була присутня у нотаріуса та не бачила хто саме розраховувався за квартиру.

За показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_8 він є вітчимом ОСОБА_2 . ОСОБА_2 після школи торгувала на базарі з його дружиною, а він їх возив. ОСОБА_2 прийшла до ОСОБА_4 з грошима, які збирала на квартиру до одруження. Якусь суму добавляла його дружина. Про яку суму йде мова, коли була придбана квартира та де вона знаходиться не пам`ята.

За показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_7 ОСОБА_2 є його рідною сестрою. До придбання спірної квартири сестра працювала з матір`ю та вітчимом на ринку в м. Олешки і по селах. Відкладала гроші на придбання квартири, гроші на квартиру зібрала до одруження. Коли купували квартиру сестра купила долари щоб розрахуватися за квартиру порядку 10 тис. доларів. Він одного разу возив на машині її та ОСОБА_4 до банку, він з ОСОБА_4 залишилися в машині, а сестра ходила до банку та купувала долари. Придбання доларів відбувалось до першої угоди щодо купівлі квартири, яка не відбулась через те, що квартира перебувала під арештом. Після цього було вже придбано спірну квартиру. Яка була участь ОСОБА_4 у придбанні квартири не знає. У ОСОБА_4 була своя квартира, яку він продав та розрахувався з боргами з колишньою дружиною. Квартиру продав за суму близько 50 тис. грн. Щодо продажу ОСОБА_4 квартири та долі грошей від продажу чув з розмов у сім`ї. Після одруження ОСОБА_11 та ОСОБА_11 працювали разом на ринку. Калюжний був водієм. Присутнім у нотаріуса під час придбання квартири не був.

За свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_2 виданим 12.06.2020 року ОСОБА_4 та ОСОБА_12 зареєстрували 03.09.2010 року шлюб. Прізвище чоловіка та дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_11 та ОСОБА_11 .

За договором купівлі-продажу квартири від 08.06.2011 року ОСОБА_4 продав однокімнатну квартиру за АДРЕСА_2 за 50 746 грн., які він отримав повністю до підписання договору. Квартира належала ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 15.06.2004 року (п. 1, 2, 4).

За договором купівлі-продажу квартири від 09.06.2011 року ОСОБА_2 купила двокімнатну квартиру за АДРЕСА_1 за 72 432 грн., які передані продавцям до підписання договору (п. 1, 2, 4).

За заявою ОСОБА_4 від 09.06.2011 року, справжність підпису якого посвідчена Красновою Н.В. приватним нотаріусом Цюрупинського районного нотаріального округу Херсонської області за № в реєстрі 971,він надав згоду відповідно до ч. 3 ст. 65 Сімейного кодексу України на укладення його дружиною ОСОБА_2 договору купівлі-продажу двокімнатної квартири АДРЕСА_1 за ціну та на умовах йому відомих. Шлюбного договору між ними не укладено і не визначались будь-які умови щодо правового режиму майна, яке вони будуть набувати під час перебування у шлюбі. Йому відомо, що це нерухоме майно набуває статусу об`єкта права спільної сумісної власності подружжя, відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України.

За договором купівлі-продажу транспортного засобу 6575/19/004267 від 19.03.2019 року ПП «Автотрейдінг-Волинь продало, а ОСОБА_2 купила транспортний засіб VolkswagenPassat за ціною 230 000 грн.

За свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 автомобіль VolkswagenPassat, загальний легковий-загальний універсал В, 2015 року випуску, державний номер НОМЕР_1 зареєстрований 22.03.2019 року на праві власності за ОСОБА_2 з особливим відмітками «Євро 8» 6575/19/004267 19.03.2019.

За витягом з ЄДРЮОФОПГФ від 28.10.2020 року за кодом 3 у вказаному реєстрі записів не знайдено.

За витягом з ЄРДР від 22.10.2020 року 21.06.2020 року надійшла заява від ОСОБА_2 , що її чоловік забрав їх спільний транспортний засіб марки Volkswagen, днз. НОМЕР_4 .

За висновком Олешківського ВП Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області звернення ОСОБА_2 вважати розглянутим, оскільки автомобіль за поясненнями ОСОБА_4 є спільно нажитим майном та він забрав автомобіль на зберігання, щоб дружина його не пошкодила або не мала можливості його відчужити до рішення суду про розподіл майна. З даного факту вбачаються цивільно-правові відносини.

Відповідно до п. 1, 3 ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: -майно, набуте нею, ним до шлюбу; - майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 61 Сімейного кодексу України об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають право на укладення між собою усіх договорів, які не заборонені законом, як щодо майна, що є їхньою особистою приватною власністю, так і щодо майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Відповідно до ч. 1, 2, 4, 5 ст. 71 Сімейного кодексу України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Відповідно до п. 22, 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Відповідно до ст. 356 Цивільного кодексу України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:- частка є незначною і не може бути виділена в натурі;- річ є неподільною; - спільне володіння і користування майном є неможливим;- таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 372 Цивільного кодексу України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.Ці дані встановлюються такими засобами: - письмовими, речовими і електронними доказами;- висновками експертів;- показаннями свідків. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Суд вважає, що позивачем не доведено того факту, що квартира АДРЕСА_1 була частково придбана за особисті кошти позивача у розмірі 50 746 грн., отриманні від продажуквартиру за АДРЕСА_2 . В даному випадку, суд вважає вказане твердження припущенням, а саме те, що спірна квартира була придбана частково за особисті кошти позивача від продажу іншої квартири, і те, що вказана квартира була продана за добу до придбання спірної квартири, є лише певним спів паданням. При цьому, суд надає перевагу на думку суду достовірного доказу, а саме заяви позивача від 09.06.2011 року, підпис якого засвідчений нотаріально за якоювін надав згоду відповідно до ч. 3 ст. 65 Сімейного кодексу України на укладення його дружиною ОСОБА_2 договору купівлі-продажу двокімнатної квартири АДРЕСА_1 за ціну та на умовах йому відомих. Вказавши при цьому добровільно та до виникнення спору щодо належності квартири про те, щошлюбного договору між ними не укладено і не визначались будь-які умови щодо правового режиму майна, яке вони будуть набувати під час перебування у шлюбі тайому відомо, що це нерухоме майно набуває статусу об`єкта права спільної сумісної власності подружжя, відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України. Інших доказів, які в достовірно свідчили, що кошти від продажу квартири АДРЕСА_4 у розмірі 50 746 грн. були направленні саме на придбання спірної квартири позивачем не надано. При цьому позивачем не доведено, що продана ним квартира належала йому особисто, тобто не була придбана ним під час шлюбу з іншою колишньою дружиною.На підставі зазначеного, у задоволенні позову в частині визнання за ним право власності на 85/100 частин спірної квартири слід відмовити.

Одночасно суд не вважає доведеним відповідачем факту придбання нею спірної квартири за її особисті кошти зібранні нею до шлюбу, оскільки нею не надано суду достовірних доказів укладення з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 трудових договорів за якими в вона працюючи по найму у підприємця отримувала за це певні кошти, яких було б достатньо для зібрання коштів у розмірі 72 432 грн., необхідних для придбання спірної квартири. До показань свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в частині того, що гроші на придбання спірної квартири ОСОБА_2 були придбанні (зібранні) до шлюбу суд відноситься критично та не бере їх до уваги, оскільки вони є близькими родичами ОСОБА_2 та відповідно зацікавленими особами у виграші в спорі їх дочкою/падчеркою/сестрою. Крім того, вказані свідки зазначають про те, що ОСОБА_2 збирала долари США, але при цьому спірна квартира була придбана за національну валюту України гривня. Також, суд критично відноситься до показань свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в частині того, щогроші від продажу квартири ОСОБА_4 були ним направленні на погашення боргу перед його колишньою дружиною, оскільки вони не змогли підтвердити, що про це їм стало відомо від самого ОСОБА_4 , а лише вказували на те, що ці розмови велись в сім`ї. Інших доказів того, що кошти для купівлі спірної квартири належали на праві особистої власності ОСОБА_2 суду не надано.

На підставі зазначеного, суд вважає, що спірна квартира є спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , оскільки була придбана під час шлюбу за спільні кошти, а тому її слід поділити шляхом визнання за кожним із них право власності по 1/2 частині. При цьому, суд не вважає за можливе відступити від засад рівності часток подружжя в квартирі та визнати за ОСОБА_2 права власності на 2/3 її частини, оскільки їх спільний син не буде в даному випадку позбавлений права користування частиною квартири, яка належить ОСОБА_4 . Крім того, відповідачем не доведено того, що ОСОБА_4 не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Утримання у себе спірного автомобіля ОСОБА_4 не може вважатися приховуванням чи знищенням спільного майна, оскільки ним подано відповідний позов до суду щодо вирішення спору щодо нього внаслідок недосягнення домовленостей про його поділ та/або користування ним.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_4 про визнання за ОСОБА_2 право власності на спірний автомобіль та стягнення з неї на його користь компенсації 1/2 його вартості у розмірі 252 225 грн. слід відмовити, оскільки відповідно до законодавства зазначене можливо лише у разі внесення ОСОБА_2 цих коштів на депозитний рахунок суду відповідної суми коштів. При цьому ОСОБА_2 зазначеного не здійснила та заперечує проти сплати нею цієї суми коштів. В даному випадку суд враховуючи, що спірний автомобіль є спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , оскільки його придбано під час шлюбу, він є неподільною річчю та жодна із сторін не заперечує цього факту вважає за необхідне поділити його визнавши за кожним із них право власності на нього по 1/2 частині. При цьому суд, не вважає за можливе визнати саме за ОСОБА_2 право власності на цей автомобіль та стягнути з нею суму коштів, оскільки вона буде наділена без її згоди власністю на весь автомобіль при цьому з нею будуть стягуватися кошти в примусовому порядку, що в свою чергу може призвести і до позбавлення права власності на нього. Одночасно суд враховує, що фактично автомобіль перебуває у ОСОБА_4 та ним може бути подано позов про визнання за ним права власності на нього з відповідною компенсацією ОСОБА_2 частки в праві власності на нього.

Сплачена ОСОБА_4 сума судового збору за подання позову підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 у розмірі 2 189 (дві тисячі сто вісімдесят дев`ять) гривень 16 копійок пропорційно до розміру задоволених позовних вимог відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України. Сплачену суму судового збору у розмірі 273 (двісті сімдесят три) гривні 00 копійок слід повернути ОСОБА_4 як надмірно сплачену, оскільки максимальна суму судового збору за подання в 2020 році позову про поділ майна при розірвання шлюбу відповідно до п-п. 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» складає 6081,00 грн., (2027Х3), а ним сплачено судовий збір у розмірі 6354,00 грн.

Керуючись ст.ст.1 - 5, 12, 13, 19, 76 -82, 89, 95, 258, 133, 141, 259, 263-265, 273-279, 352355Цивільного процесуального кодексу України суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 задовольнити частково.

Поділити квартиру АДРЕСА_1 визнавши за ОСОБА_4 право власності на 1/2 її частини та за ОСОБА_2 право власності на 1/2 її частини.

Поділити автомобіль Volkswagen Passat, загальний легковий-загальний універсал В, 2015 року випуску, державний номер НОМЕР_1 визнавши за ОСОБА_4 право власності на 1/2 його частини та за ОСОБА_2 право власності на 1/2 його частини.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 сплачену ним суму судового збору у розмірі 2 189 (дві тисячі сто вісімдесят дев`ять) гривень 16 копійок.

Судовий збір у розмірі 273 (двісті сімдесят три) гривні 00 копійок сплаченого ОСОБА_4 квитанціями № 50133185 від 02.07.2020 року у розмірі 6306,00 грн., № 1_12 від 04.08.2020 року у розмірі 48,00 грн., повернути йому з державного бюджету, як надмірно сплачену. Виконання щодо повернення судового збору з державного бюджету покласти на Головне управління Державної казначейської служби України у Херсонської області.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Херсонського апеляційного суду через Цюрупинський районний суд Херсонської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Повне рішення суду складено 05 лютого 2021 року.

Суддя (підпис) Савчак С. П.