Справа № 674/1586/20
Провадження № 2/674/195/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року м.Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді Шафікова Ю. Е.,

за участю секретаря судового засідання Проценко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дунаєвецької міської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Дунаєвецького районного суду Хмельницької області з позовом, в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якого була ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є спадкоємицею після смерті своєї бабусі - ОСОБА_3 та успадкувала частину належного їй спадкового майна, зокрема, у вигляді Ѕ частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , про що нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Однак, у видачі такого свідоцтва на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , нотаріусом було відмовлено, у зв`язку з відсутністю документів, які посвідчують право власності померлої на таке майно, у зв`язку з прийняттям спадщини після померлого чоловіка ОСОБА_2 . Навівши доводи щодо належності вказаного спадкового майна ОСОБА_2 та прийняття після нього спадщини ОСОБА_3 , позивачка, просила задовольнити її позов.

Згідно з ухвалою суду від 24 грудня 2020 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив.

В судове судове засідання позивач не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вимоги позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити.

Представник відповідача - Дунаєвецької міської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив, відповідно до якого визнав позовні вимоги, розгляд справи просив провести за відсутності представника відповідача.

Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла бабуся позивачки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , який був її чоловіком, що підтверджується копіями: свідоцтв про смерть серії НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 , свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_5 .

Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, зокрема, Ѕ частина житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , спадкоємицею якого є її онука - ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим приватним нотаріусом Дунаєвецького районного нотаріального округу Бугерко Н.А. від 02.12.2020 року.

Крім того, як встановлено судом із копій матеріалів спадкової справи №211/2020, заведеної приватним нотаріусом Дунаєвецького районного натаріального округу Бугерко Н.А. до майна померлої ОСОБА_3 , будь-яких інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, немає.

Разом із цим, згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №586/02-31 від 08.12.2020 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що вказане майно ОСОБА_3 після смерті чоловіка ОСОБА_2 належним чином не оформила, а тому відсутній правовстановлюючий документ на це майно.

Наведена обставина стала підставою для звернення позивачки до суду з даним позовом.

Вирішуючи обґрунтованість доводів позивачки, наведених нею в обґрунтування позовних вимог, судом враховується наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що акт про завершення будівництвом 1/2 частини житлового будинку в АДРЕСА_1 не складався, свідоцтво про право власності на домоволодіння Дунаєвецькою міською радою не видавались на прізвище ОСОБА_2 .

Довідкою Дунаєвецької міської ради №412 від 08.12.2020 року підтверджується, що за ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 рахується Ѕ частина житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідок Дунаєвецької міської ради №413, №414 від 08.12.2020 року будинок та господарські будівлі за адресою: АДРЕСА_1 побудовані у 1965 році, ОСОБА_2 став головою двору 1963 року, біля домоволодіння виділена земельна ділянка 0,51 га..

Проте, як з`ясовано судом, право власності на означене нерухоме майно не зареєстроване.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який набрав чинності 03 серпня 2004 року, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 означеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Судом також враховується, що право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва.

Як з`ясовано судом, будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 побудовані у 1965 році.

У 1965 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року N 8502-II, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства.

Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 18 грудня 2013 року у справі № 6-137цс13.

Із урахуванням наведеного, а також зважаючи на встановлені судом обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини, суд вважає доведеними наведені позивачем обставини щодо належності ОСОБА_2 на праві власності 1/2 частини житлового будинку в АДРЕСА_1 .

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 в управління спадковим майном вступила його дружина - ОСОБА_3 . Спадкова справа до майна померлого не заведена, свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частини житлового будинку в АДРЕСА_1 не видавалось.

Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК Української РСР (в редакції Закону, який діяв на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 ) спадкоємство здійснюється за законом і заповітом.

Згідно ст. 549 цього Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 529 цього Кодексу при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно із ч.1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Підсумовуючи усе вищезазначене, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання за позивачем ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , права власності на спадкове майно, яким є Ѕ частина житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 23, 81, 247, 258, 259, 263-268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Дунаєвецької міської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , право власності на нерухоме майно, яким є Ѕ частина житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якого була ОСОБА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_6 ;

відповідач - Дунаєвецька міська рада, місцезнаходження: Хмельницька область, м.Дунаївці, вул.Шевченка,50, .

Суддя Ю. Е. Шафікова