КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний №760/2465/2020 Головуючий в 1 інстанції - Букіна О.М.
апеляційне провадження №22-ц/824/1721/2021 Доповідач - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Немудрої Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 09 вересня 2020 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради (Служба у справах дітей по Київському району) про визначення місця проживання дітей разом із батьком та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім'ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дітей разом із матір`ю,

встановив:

У провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебуває вищезазначена справа.

01 вересня 2020 року відповідачем ОСОБА_1 було подано до суду заяву про забезпечення зустрічного позову, в якому остання просила забезпечити позов шляхом визначення місця та часу спілкування дітей ОСОБА_3 , 2010 року народження та ОСОБА_4 , 2009 року народження, з матір`ю ОСОБА_1 , щотижня з 17:00 годин кожної неділі до 18:00 годин кожної п`ятниці, з метою забезпечення навчального процесу дітей в загальноосвітньому навчальному закладі Міжнародна школа І-ІІІ ступенів «Меридіан», яка розташована у м. Києві.

Зобов`язати батька, ОСОБА_2 , передати малолітніх дітей ОСОБА_3 , 2010 року народження, та ОСОБА_4 , 2009 року народження, за місцем проживання матері: АДРЕСА_1 , згідно встановленого часу спілкування.

В обґрунтування заяви зазначає, що Солом`янським районним судом м. Києва 22 червня 2020 року було прийнято до сумісного розгляду із позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про визначення місця проживання дітей разом із батьком зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей разом із матір`ю.

Вказує, що 31 липня 2019 року позивачем було відібрано у відповідача спільних дітей: ОСОБА_3 , 2010 року народження та ОСОБА_4 , 2009 року народження, та останні із даного періоду проживають із позивачем.

Зазначає, що через перешкоди ОСОБА_2 у спілкування із дітьми ОСОБА_1 із 26 січня 2020 року не бачила своїх дітей та не спілкувалися із ними, місце проживання дітей на даний час їй не відоме.

В заяві відповідач посилається на те, що відповідно до довідок №84 від 24 липня 2020 року та №85 від 24 липня 2020 року, виданими Міжнародною школою І-ІІІ ступенів «Меридіан», ОСОБА_3 , 2010 року народження та ОСОБА_4 , 2009 року народження, навчаються в загальноосвітньому навчальному закладі Міжнародна школа І-ІІІ ступенів «Меридіан».

ОСОБА_2 не має власного житла у м. Києві та в Україні, постійно перебуває у тривалих відрядженнях, чинить перешкоди матері у спілкуванні та участі у житті дітей.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 09 вересня 2020 року у задоволенні заяви про забезпечення зустрічного позову відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилалася на те, що суд першої інстанції помилково та передчасно дійшов висновку про те, що вимоги, які зазначені у заяві про забезпечення позову фактично містять у собі вирішення спору за зустрічним позовом наперед.

Зазначає, що батько малолітніх дітей ОСОБА_2 є громадянином Білорусії, не має власного житла на території України та постійно знаходиться у тривалих від`їздах, залишаючи на тривалий час дітей з вихователями без батьківського піклування, чинить перешкоди у спілкуванні матері з дітьми чим перешкоджає повному і гармонійному розвитку їх особистості, зростання в атмосфері любові та навчальному процесу в загальноосвітньому навчальному закладі Міжнародна школа І-ІІІ ступенів «Меридіан», яка розташована в місті Києві.

Обставини, що вказані ОСОБА_1 в заяві про забезпечення зустрічного позову, судом першої інстанції не враховано. Тобто, на даний час діти залишились позбавленими на навчальний процес.

Із зазначеним способом забезпечення позову не вирішується спір по суті, а лише будуть вжиті заходи щодо надання можливості дітям відвідувати в м. Києві загальноосвітній навчальний заклад Міжнародна школа І-ІІІ ступенів «Меридіан», на час вирішення спору по суті, куди вони зараховані та де вони повинні навчатися.

Просила ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 09 вересня 2020 року скасувати, та постановити нове рішення, яким заяву про забезпечення зустрічного позову задовольнити.

На апеляційну скаргу ОСОБА_2 подав відзив, який обґрунтовував тим, що метою забезпечення позову є вжиття судом у провадженні якого знаходиться справа заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Як вбачається з позовних вимог (зустрічної позовної заяви), ОСОБА_1 просить суд визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю, за місцем її проживання.

Отже, вимоги ОСОБА_1 , які зазначені у заяві про забезпечення позову фактично містять у собі вирішення спору за зустрічним позовом, тому, суд першої інстанції в разі задоволення заяви про забезпечення зустрічного позову фактично вирішив би спір за зустрічним позовом про визначення місця проживання дітей разом з матір`ю, що є недопустимим, оскільки таким чином фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті.

Вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення зустрічної позовної заяви, оскільки невжиття відповідних заходів, які зазначені в її заяві, не може призвести до неможливості виконання рішення суду, чи істотно ускладнить та унеможливить виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача за зустрічним позовом.

Просив залишити ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 09 вересня 2020 року без змін, а скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову у забезпеченні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги, які зазначені у заяві про забезпечення позову фактично містять у собі вирішення спору за зустрічним позовом наперед, оскільки у разі задоволення заяви про забезпечення позову судом фактично буде вирішено спір за зустрічним позовом про визначення місця проживання дітей разом з матір`ю.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з п.3 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується зокрема встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

За правилами ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Крім того, у відповідності до ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вказана норма імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Згідно з ч.10 ст.150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

За правилами п.п.3-4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Так, по справі встановлено, що між сторонами виник спір з приводу визначення місця проживання дітей, зокрема, ОСОБА_1 в своєму зустрічному позові просить визначити місце проживання малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю за місцем її проживання.

У заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 просила визначити місце та час спілкування дітей з матір`ю щотижня: з 17:00 годин кожної неділі до 18:00 годин кожної п`ятниці. Колегія суддів вважає, що такі тривалі побачення не можуть вважатися забезпеченням позову, а є вирішенням спору по суті.

Також по справі встановлено, що діти проживають та навчаються у м. Харків, тоді як ОСОБА_1 просить передавати дітей за місцем проживання матері у м. Київ. На думку колегії суддів такі переміщення, враховуючи значну відстань між містами можуть порушувати усталений спосіб життя дітей.

Суд апеляційної інстанції дослідив матеріали справи, надані учасниками справи пояснення та докази у своїй сукупності, вважає, що твердження апелянта ОСОБА_1 про незабезпечення батьком ОСОБА_2 умов проживання та навчання дітей залишилися не доведеними.

Суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви, оскільки заявником не надано жодних належних та допустимих доказів, що ОСОБА_2 чинить перешкоди у ОСОБА_1 у спілкуванні та побаченні з дітьми.

Викладені в апеляційній скарзі доводи є такими, що не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, а тому ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 09 вересня 2020 року слід залишити без змін.

При цьому, колегія суддів зауважує, що сторони не позбавлені права звернутися до суду з іншою заявою про забезпечення позову, представивши належні та допустимі докази в обґрунтування такої заяви.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-384, ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 09 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 03 лютого 2021 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді С.О. Журба

Т.О. Писана