Справа № 274/785/17 Провадження № 2/0274/319/21
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.21 р.м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі - Суд), за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,

розглянувши у прядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовомАкціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", представником якого є Меркулова В.В.,
доОСОБА_1 , представником якого є ОСОБА_2 ,
простягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі - Банк) звернулось з позовом, у якому просить стягнути на його користь з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором б/н від 26.10.2011 р. станом на 31.01.2017 р. у розмірі 27 160,82 грн., посилаючись на те, що ОСОБА_1 не виконує зобов`язань за зазначеним договором.

Від представника ОСОБА_1 надійшла заява від 08.02.2021 р. про розгляд справи за його відсутності, у якій він також зазначив, що позов не визнає повністю.

Заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору у порядку, передбаченому статтею 174 Цивільного процесуального кодексу України, а саме - у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, ОСОБА_1 та його представник не подали.

Заочним рішенням від 11.12.2018 р. позов Банку задоволено частково (а. с. 87 - 89).

Ухвалою від 10.10.2019 р. заочне рішення від 11.12.2018 р. скасовано та призначено справу до розгляду.

Під час повторного розгляду справи Судом з`ясовано, що 26.10.2011 р. ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (далі - Заява), зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 виявив бажання оформити на своє ім`я платіжну карту Кредитка "Універсальна" (а. с. 9).

Як вбачається з Заяви, ОСОБА_1 погодився з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між ним та Банком договір про надання банківських послуг, він ознайомлений з цим договором до його укладення та згодний з його умовами.

Банк, обґрунтовуючи позов про стягнення процентів за користування кредитом, штрафів та пені, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку заборгованості за договором № б/н від 26.10.2011 р., посилається на Умови та правила надання банківських послуг, та Тарифи, які викладені на сайті https://privatbank.ua, як на частини зазначеного договору, при цьому до позовної заяви додано витяг з Умов та правила надання банківських послуг (а. с. 11 - 34), Тарифи не додано.

Разом з тим, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Тарифи та Умови та правила надання банківських послуг розумів ОСОБА_1 та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання ОСОБА_1 кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, нарахування та сплати неустойки, та саме у зазначеному в цих документах, що додані Банком до позовної заяви, розмірі і порядку нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту Банку належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (Банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 р. (провадження № 6-16цс15) і не спростовано Банком при розгляді вказаної справи.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.

Витяг з Умов та правила надання банківських послуг, який містяться в матеріалах справи, не містять підпису ОСОБА_1 , Тарифи взагалі відсутні у матеріалах справи, тому ці документи не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного ним з Банком сторонами 26.10.2011 р. шляхом підписання Заяви.

Разом з тим, 26.10.2011 р. ОСОБА_1 підписав довідку про умови кредитування з використанням Кредитки "Універсальна", у якій, зокрема, передбачено, процента за користування кредитом, строк та розмір погашення кредиту, неустойку, а саме - пеню та штраф, за несвоєчасне погашення заборгованості (а. с. 10, більш якісна копія - а. с. 200 - 201, 209).

З розрахунків заборгованості за договором № б/н від 26.10.2011 р. випливає, що Банк вважає, що станом на 31.01.2017 р. заборгованість ОСОБА_1 за вказаним договором становить 27 160,82 грн., та складається з тіла кредиту - 2 648,44 грн., процентів за користування кредитом - 19 854,92 грн., пені - 2 897,90 грн., штрафів - 500,00 грн. (фіксована частина) та 1 269,56 грн. (процентна складова) (а. с. 6 - 8).

Отримання ОСОБА_1 кредиту та наявність заборгованості по ньому (несвоєчасне погашення кредиту), окрім зазначених у попередньому абзаці розрахунків, підтверджується також і випискою з рахунку ОСОБА_1 за період з 01.10.2011 р. по 10.09.2019 р. (а. с. 138 - 142).

ОСОБА_1 не подав доказів того, що розрахунок пені та штрафів, здійснений Банком, є неправильним, зокрема, що він не відповідає умовам, передбаченим довідкою про умови кредитування з використанням Кредитки "Універсальна", або що містить інші помилки.

За таких обставин Суд вважає, що ОСОБА_1 має заборгованість перед Банком з тіла кредиту у розмірі 2 648,44 грн., пені - 2 897,90 грн., штрафів - 500,00 грн. (фіксована частина) та 1 269,56 грн. (процентна складова).

У підписаній 26.10.2011 р. ОСОБА_1 довідці про умови кредитування з використанням Кредитки "Універсальна" визначено, що, зокрема, процентна ставка за користування кредитом становить 1,7% на місяць, тобто 20,4% на рік.

Між тим, у розрахунках заборгованості за договором № б/н від 26.10.2011 р. Банк здійснив розрахунок процентів за користування кредитом, починаючи з 01.09.2014 р., виходячи з того, що процентна ставка за користування кредитом становить 34,80% на рік, а з 01.04.2015 р. - 43,20% на рік.

Частиною третьою статі 1056-1 Цивільного кодексу України у редакції, чинній станом на 01.09.2014 р. та на 01.04.2015 р., передбачалось, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Баком не подано доказів, що він змінив проценту ставку за згодою з ОСОБА_1 , а відтак Суд виходить з того, що така зміна відбулась в односторонньому порядку, тобто з порушенням наведеної у попередньому абзаці норми Цивільного процесуального кодексу України, а відтак нові процентні ставки не можуть бути застосовані.

За таких обставин розмір заборгованості з процентів за користування кредитом ОСОБА_1 має бути розрахований з урахуванням того, що процентна ставка становить 20,4% на рік, а тому ця заборгованість складає 1 422,03 грн.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Разом з тим, за положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Зі статті 549 Цивільного кодексу України випливає, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а відтак їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення.

Підсумовуючи наведене, Суд приходить до висновку, що позов Банку підлягає частковому задоволенню, а саме - на його користь з ОСОБА_1 має бути стягнуто заборгованість станом на 31.01.2017 р. у розмірі 6 968,37 грн., яка складається з тіла кредиту - 2 648,44 грн., процентів за користування кредитом - 1 422,03 грн. та пені - 2 897,90 грн.

При цьому Суд зазначає, що частина з наведеного вище правового обґрунтування зроблена з врахуванням висновків Верховного Суду, які містяться у постановах від 03.07.2019 р. у справі № 342/18/17 (провадження № 14-131цс19, http://reyestr.court.gov.ua/Review/82998244) та від 17.07.2019 р. у справі № 175/4576/14-ц (провадження № -18993св18, http://reyestr.court.gov.ua/Review/83230259)/.

На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України з ОСОБА_1 на користь Банку у якості відшкодування судових витрат підлягає стягненню 410,50 грн.

Керуючись статтями 141, 258, 259, 263 - 265 Цивільного процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

1. Позов Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, ) до ОСОБА_1 (народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за договором № б/н від 26.10.2011 р. станом на 31.01.2017 р. у розмірі 6 968,37 грн.

3. В задоволенні іншої частини позову відмовити.

4. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" у якості відшкодування судових витрат 410,50 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Корбут