Провадження № 22-ц/801/2465/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Король О. П.
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 листопада 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача Стадника І.М.,

суддів Матківської М.В., Сопруна В.В.,

з участю секретаря судового засідання Безрученко Н.Р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09 вересня 2021 року, ухвалене суддею Королем О.П., повний текст якого складено того ж дня,

в справі № 127/17004/21

за позовом ОСОБА_2 (позивач)

до ОСОБА_1 (відповідач)

про зміну способу стягнення аліментів,-

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів, в обґрунтування якого посилалась на те, що з 10 червня 2014 року вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано та від якого мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За рішенням Вінницького міського суду від 04.04.2017 на її користь із відповідача стягуються аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 900 грн щомісячно, до досягнення сином повноліття.

Посилаючись на зміну матеріального становища стягувача аліментів - підняття цін на комунальні послуги, продукти харчування, одяг, ліки, а також на те, що розмір стягнутих з відповідача аліментів є недостатнім для забезпечення належного утримання дитини та фактично є меншим законодавчо встановлений мінімум, просила змінити спосіб стягнення аліментів на 1/4 частину від усіх видів заробітків (доходів) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду першої інстанції

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09 вересня 2021 року позов задоволено. Змінено спосіб стягнення аліментів, який було встановлено рішенням Вінницького міського суду Вінницької області у справі № 127/19162/16-ц від 04.04.2017 року з твердої грошової суми на частину від доходу.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись із рішенням відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність рішення, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, та порушення норм матеріального і процесуального права, просив скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що його не було повідомлено належним чином про розгляд справи, а тому він був позбавлений можливості подати відзив на позов та надати докази.

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що він не працює та не має постійного заробітку, на його утриманні знаходиться його сім`я, а це дружина, з якою 03.07.2020 укладено шлюб, та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а відтак у суду відсутні підстави для зміни способу стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу).

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просила рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення, посилаючись на те, що відповідач є працездатною особою та зобов`язаний утримувати свою дитину незалежно від наявності ще однієї дитини.

Провадження у справі в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 02 листопада 2021 року відкрито апеляційне провадження у справі, а ухвалою від 10 листопада 2021 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Воронцова О.В. вимоги апеляційної скарги підтримали на умовах, викладених у ній, і просили задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 , повідомлена в установленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явилася, але подала письмову заяву про розгляд справи в її відсутність.

Встановлені судом першої інстанції обставини

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04 квітня 2017 року на користь позивача із відповідача стягуються аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 900 грн щомісячно, до досягнення сином повноліття.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що позивач надала належні, достатні та допустимі докази на підтвердження факту порушення прав дитини на її належне утримання, оскільки фактичний розмір сплачуваних відповідачем аліментів є недостатнім для її утримання та розвитку, і є меншим законодавчо визначеного мінімального розміру аліментів.

Позиція апеляційного суду

Вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, позовних вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно з статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються положеннями СК України.

За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 181 СК України).

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

У силу положень статей 183, 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.

Відповідно до частини першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України в системно взаємозв`язку зі статтею 181 СК України зміна розміру аліментів може полягати і у зміні способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Ураховуючи наведене, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. При цьому правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України.

Право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року).

Доводи апелянта про необґрунтоване збільшення розміру стягуваних аліментів є безпідставними з огляду на таке.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом частини 3 статті 181 СК України право вибору способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина.

Звертаючись до суду із позовом про зміну способу стягнення аліментів позивач визначила способом стягнення аліментів їх присудження у частці від доходу батька, що відповідає вимогам закону.

Апеляційний суд також відкидає посилання апелянта на те, що він на даний час не має постійного місця роботи та перебуває у шлюбі з іншою жінкою і має від неї сина.

Стаття 182 СК України визначає чіткий перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а батьки зобов`язані утримувати неповнолітніх дітей незалежно від наявності можливості надавати таку допомогу.

Посилання апелянта на неможливість сплати ним розміру аліментів у визначеній судом частці також є не обґрунтованими та документально не підтверджені.

Будь-яких доказів того, що платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, чи наявності інших обставин, що мають істотне значення, які б могли бути підставою визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі, суду не надано.

Сімейне право встановлює принцип рівності прав та обов`язків як батька, так і матері, передбачає здійснення батьківських прав та обов`язків відповідно до інтересів дітей.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а тому розмір аліментів в сумі 300,00 грн, які стягуються за рішенням суду, явно не є достатньою сумою для задоволення потреб дитини та є в рази меншим прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Відтак правильно встановивши характер спірних правовідносин, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено відповідно до статті 89 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини буде розмір аліментів ј частка заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, що узгоджується з вимогами частини 2 статті 182 СК України.

При цьому суд першої інстанції вірно виходив із захисту інтересів перш за все самої дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який дитина має тоді, коли утримується обома батьками та отримує надійне стабільне матеріальне утримання як з боку матері, так і з боку батька.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що подані до апеляційної скарги докази та доводи апеляційної скарги не спростовують вірних висновків суду першої інстанції, а тому твердження апелянта про неналежне повідомлення є безпідставним.

Крім того, суд звертає увагу на те, що копія ухвали про відкриття провадження у справі направлялось за адресою: АДРЕСА_1 , де ОСОБА_1 зареєстрований. Цю ж адресу, як адресу для листування, останній вказав у апеляційній скарзі.

Отже колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 375, 382, 384 ЦПК України, Суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09 вересня 2021 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий: І. М. Стадник
Судді:М.В. Матківська В. В. Сопрун