Житомирський апеляційний суд
Справа №292/1437/20 Головуючий у 1-й інст. Лотуга В. Ф.
Категорія 66 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Галацевич О.М.,

суддів: Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на ухвалу судді Червоноармійського районного суду Житомирської області, постановлену 07 грудня 2020 року суддею Лотугою В.Ф. у смт. Пулини,

у справі № 292/1437/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив: визнати ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 , разом з сином ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову зазначив, що він є власником вказаного будинку, у якому зареєстровані його колишня дружина та син, відповідачі у справі. ОСОБА_2 з 2015 року добровільно змінила своє місце проживання, у спірному будинку не проживає, не приймає участі в утриманні житла, чим перешкоджає йому у здійсненні його прав власника.

Ухвалою судді Червоноармійського районного суду Житомирської області від 07 грудня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, визнано неподаною та повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зазначив, що ухвалу суду про залишення його позовної заяви без руху від 16 листопада 2020 року він отримав 24 листопада 2020 року, на виконання вимог даної ухвали він подав відповідні пояснення. На думку заявника, є безпідставними посилання суду на неповноту наданих ним відомостей про місце свого проживання або перебування, не зазначення інших засобів зв`язку сторін у справі та відомостей про вжиття ним заходів досудового врегулювання спору. Вважає, що надані ним до позовної заяви копії документів завірені належним чином. Крім того, судом не враховано факт зарахування до державного бюджету сплаченого ним через інтернет банк Приват24 судового збору, що не суперечить закону та про, що є відповідне підтвердження.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України передбачено, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Як вбачається із матеріалів справи ухвалою судді Червоноармійського районного суду Житомирської області від 16 листопада 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з посиланням на те, що позовна заява не відповідає вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України, а саме:

- в позовній заяві вказані не повні відомості щодо позивача та відповідача;

- не вказані відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору та відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви;

- позивач при подачі письмових доказів в копіях, не зазначив про наявність у нього або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви;

- не зазначено відповідність оригіналам копій письмових доказів, доданих до заяви, не підтверджені копії таких доказів підписом із зазначенням дати такого засвідчення;

- не додано оригінал квитанції про сплату судового збору та всі копії документів, які зазначені в додатках, про що складено Червоноармійським районним судом Житомирської області акт №7 від 12.11.2020;

- відсутнє підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Окрім того, суд зазначив, що позивач не надав відповідні докази на підтвердження щодо певних своїх вимог та те, що до позовної заяви додані копії документів неналежної якості, а саме: договір купівлі-продажу, витяг з Державного реєстру правочинів.

На виконання вимог зазначеної ухвали, ОСОБА_1 17.11.2020 наданий оригінал квитанції про сплату судового збору (а.с. 12-13). 02.12.2020 ОСОБА_1 також надіслав суду заяву, у якій зазначив, що подана ним 12.11.2020 позовна заява містила відомості, визначені у ст.ст. 175, 177 ЦПК України, про відсутність яких зазначає суддя в ухвалі про усунення недоліків позовної заяви. Крім того, вказав, що ним подавалися завірені копії документів, доданих до позовної заяви та просив відкрити провадження у справі (а.с. 19)

Постановляючи ухвалу від 07 грудня 2020 року про визнання неподаною та повернення позовної заяви позивачу, суддя виходив з того, що ОСОБА_1 повністю не усунув вказаних в ухвалі від 16 листопада 2020 року недоліків позовної заяви, зокрема, не зазначив: адресу свого проживанням або перебування та засоби зв`язку; відповідачем у справі неповнолітнього ОСОБА_3 ; про наявність у нього або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до позовної заяви, їх місцезнаходження; інформацію щодо справи № 292/389/20 за його позовом до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням (житловим будинком АДРЕСА_1 ); не надав: доказів на підтвердження вимог щодо зняття з реєстрації сина, копії договору купівлі-продажу та витягу з Державного реєстру правочинів належної якості, довідку Пулинської селищної ради від 16.01.2020 (додаток № 3 до позовної заяви), доказів про вжиття заходів досудового врегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви та не засвідчив належним чином виправлення внесені до позовної заяви та копії письмових доказів.

Висновок судді про наявність підстав для визнання позовної заяви неподаною та повернення її позивачеві суд апеляційної інстанції вважає помилковим, враховуючи таке.

Відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. При цьому, право особи на звернення до суду не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на звернення до суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (§ 59 рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції»).

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавляє заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Отже, за практикою Європейського суду з прав людини суди повинні уникати надмірного формалізму під час вирішення питання про відкриття провадження у цивільній справі, адже суди помилково визнають такими, що дають підстави для повернення позовних заяв ті обставини, зокрема, щодо не наведення попереднього (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; відсутність власного підтвердження позивачем про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, підстави звільнення позивача від сплати судового збору, тощо, адже зазначені обставини можуть бути з`ясовані судом на наступних стадіях процесу.

Вказані суддею в ухвалі від 07 грудня 2020 року недоліки з огляду на практику Європейського суду з прав людини не можуть бути підставою для визнання позовної заяви неподаною та її повернення, оскільки можуть бути з`ясовані на наступних стадіях процесу.

Окрім того, недоведеність заявлених вимог, відсутність доказів не можуть бути підставами для залишення позовної заяви без руху та її повернення позивачу, а може бути лише підставою для відмови у задоволенні позову.

Так, відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати її заявнику, оскільки подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу.

Також, відповідно до статті 13 ЦПК України саме позивачу надано право визначати підставу та предмет позову, а в контексті статті 51 ЦПК України - визначати склад осіб, які беруть участь у справі, - відповідача та третіх осіб. Тому, не зазначення у позовній заяві в якості відповідача неповнолітнього сина не позбавляє позивача права заявити таке клопотання.

Окрім того, як свідчить зміст позовної заяви, ОСОБА_1 вказано адресу свого зареєстрованого місця проживання, а тому посилання судді в ухвалі від 07 грудня 2020 року про не зазначення позивачем адреси проживання чи перебування, свідчить про надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства.

Також не може бути підставою для повернення позовної заяви позивачу та обставина, що позивачем не усунуто недоліки та не надано відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, оскільки як передбачає пункт 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, яким визначено таку вимогу до позовної заяви, то такі відомості в позовній заяві повинні зазначатися лише у разі, якщо проводилися заходи досудового врегулювання, або якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок врегулювання спору.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи зазначені вище обставини, у суду першої інстанції не було достатніх підстав для повернення позовної заяви, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, 374, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу судді Червоноармійського районного суду Житомирської області від 07 грудня 2020 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 01 лютого 2021 року.