25 листопада 2021 року м. Кропивницький
справа № 388/590/20
провадження № 22-з/4809/90/21
Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А.М., Карпенка О.Л.,
за участі секретаря Савченко Н. В.,
учасники справи:
відповідач Приватне сільськогосподарське підприємство «Садівник»,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому клопотання адвоката Кузьменка Віталія Борисовича, який представляє інтереси Приватного сільськогосподарського підприємства «Садівник», про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за апеляційною скаргою Приватного сільськогосподарського підприємства «Садівник» на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 15 липня 2021 року у складі судді Степанова С. В. і
В червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства «Садівник» (далі ПСП «Садівник») та просив:
-визнати договір оренди землі від 01 квітня 2005 року, укладений між ним та ПСП «Садівник», зареєстрований у ДП «Центр ДЗК» 30.05.2005 за № 407 та додаткову угоду від 03.03.2020, яка є невід`ємною частиною договору, укладену між ОСОБА_1 та ПСП «Садівник», номер запису про інше речове право 36296637, недійсними;
-стягнути з ПСП «Садівник» на свою користь збитки в сумі 6 780 грн та судові витрати по справі.
Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 15 липня 2021 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір оренди землі від 01 квітня 2005 року, укладений між ОСОБА_1 та ПСП «Садівник», зареєстрований у ДП «Центр ДЗК» 30.05.2005 за № 407 та додаткову угоду від 03.03.2020, яка є невід`ємною частиною договору, укладену між ОСОБА_1 та ПСП «Садівник», номер запису про інше речове право 36296637.

Визнано недійсним договір оренди землі від 10 жовтня 2012 року, укладений між ОСОБА_1 та ПСП «Садівник», зареєстрований у відділі Держкомзему у Долинському районі 23.11.2012 за № 01801.

Стягнуто з ПСП «Садівник» на користь ОСОБА_1 збитки в сумі 6 780,00 гривень.

Стягнуто з ПСП «Садівник» на користь ОСОБА_1 понесені витрати за проведення експертизи в сумі 9 884,74 гривень.

Стягнуто з ПСП «Садівник» на користь ОСОБА_1 понесений судовий збір в сумі 2 522,40 гривень.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 10 листопада 2021 року апеляційну скаргу ПСП «Садівник» задоволено.

Рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 15 липня 2021 рокускасовано та ухвалено нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПСП «Садівник» про визнання правочинів недійсними та стягнення збитків відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПСП «Садівник» 5 885 грн 60 коп судового збору.

В судовому засіданні Кропивницького апеляційного суду 09 листопада 2021 року до закінчення судових дебатів адвокатом Кузьменко В. Б., який представляє інтереси ПП «Садівник», було подано заяву про розподіл судових витрат.

12 листопада 2021 року до суду надійшло клопотання адвоката Кузьменка В. Б. про ухвалення додаткової постанови, в якій він просить стягнути з ОСОБА_1 , понесені ПСП «Садівник» судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 500 грн.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 11 листопада 2021 року розгляд заяви призначено на 11 годину 00 хвилин 23 листопада 2021 року.

Від ОСОБА_1 надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Учасники справи в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про дату, час і місце розгляду заяви повідомлялись належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомлення про вручення поштового відправлення з судовою повісткою.

Відповідно до підпункту «в» п. 4, ч. 1, ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суд апеляційної інстанції зазначає, зокрема, про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до положень статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно норм частини 3 та 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Розглянувши клопотання представника відповідача адвоката Кузьменка В. Б. про ухвалення додаткового рішення та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з положеннями частин першої - п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Це підтверджується і такими нормами ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх не співмірності.

Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу необхідно надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення.

Разом з тим, суд, приймаючи до уваги положення частини третьої статті 141 ЦПК України, має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру та приймати до уваги конкретні обставини справи.

Аналогічні висновки викладені у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суд від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

Верховний Суд у постанові від 24.11.2020 у справі № 911/4242/15, зазначив, що проти розміру витрат на правничу допомогу має заперечувати обов`язково інша сторона і якщо вона не заперечує, то у суду відсутні підстави надавати оцінку кількості часу, витраченому адвокатом на виконання робіт.

Крім того, Верховний Суд в додатковій постанові від 19 липня 2021 року у справі № 910/16803/19 зазначив, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до копії Договору № 020/21 про надання правничої допомоги від 14 вересня 2020 року ПСП «Садівник» доручило, а адвокат Кузьменко В. Б. прийняв на себе зобов`язання по наданню правничої (правової) допомоги у цивільній справі № 388/590/2020 (том 2 а. с. 37).

Ордером на надання правничої допомоги серії ВА № 1020996 від 09 листопада 2021 року підтверджується, що ПСП «Садівник» уповноважив адвоката Кузьменка В. Б. на представництво його інтересів в Кропивицькому апеляційному суді (том 2 а. с. 43).

Згідно копії Додаткової угоди № 1 до договору № 020/21 від 14.09.2020 сторони за взаємною згодою визначили гонорар адвоката за представництво та надання інших видів правової допомоги під час розгляду цивільної справи № 388/590/2020 в суді першої інстанції та апеляційної інстанції у розмірі 7 500 грн (том 2 а. с. 38).

Згідно копії Акту прийняття-передачі послуг від 09 листопада 2021 року адвокат надав клієнту наступні послуги: ознайомлення з позовною заявою; визначення та узгодження правової позиції; підготовка документів по суті справи; подання апеляційних скарг та інших процесуальних документів (клопотань, заяв як письмових так і усних); участь в судових засіданнях; виготовлення необхідних копій документів; відправлення поштової кореспонденції (враховуючи поштові витрати) (том 2 а. с. 39).

Вказані послуги, надані адвокатом відповідачу, перелічені в Детальному описі робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом за Договором № 020/21 від 14.09.2020 про надання правничої (правової) допомоги від 09 листопада 2021 року (том 2 а. с. 40).

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу ПСП «Садівник» надало суду рахунок ФОП ОСОБА_2 на оплату № 11 від 25.09.2020 на суму 7 500 грн, за надання правничої (правової) допомоги № 020/21 від 14.09.2020 (том 2 а. с. 41) та платіжне доручення № 39 від 15.10.2020 про оплату (том 2 а. с. 42).

Разом з тим, суд звертає увагу, що частина з наданих послуг, зазначених в розрахунку, не може бути віднесена до правничої допомоги, з огляду на таке.

За змістом статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Так, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

У п. 9 ч.1 ст.1 Закону № 5076-VI зазначено, що представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності щодо надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ч.1 ст.1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до ст.19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності є:

-надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

-складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

-захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування в кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адмінвідповідальності під час розгляду справи про адмінправопорушення;

-надання правової допомоги свідку в кримінальному провадженні;

-представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адмінправопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача в кримінальному провадженні;

-представництво інтересів фіз- і юросіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших держорганах, перед фіз- та юрособами;

-представництво інтересів фіз- і юросіб, держави, органів держвлади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо іншого не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВРУ;

-надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань.

Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Аналізуючи наданий відповідачем детальний опис робіт та беручи до уваги наведені норми права, суд дійшов висновку, що підготовка документів по суті справи, виготовлення необхідних копій документів та відправлення поштової кореспонденції не можуть бути віднесені до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені в ст. ст. 1, 19 Закону, а тому витрати на здійснення вказаних видів робіт не можуть бути відшкодовані як витрати на професійну правничу допомогу.

З огляду на викладене, суд, з урахуванням принципу співмірності та враховуючи складність предмету спору, вважає, що стороною відповідача доведено понесення витрат за надання правничої допомоги у розмірі 5 000 грн у суді апеляційної інстанції, які, підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ПСП «Садівник» оскільки апеляційну скаргу задоволено в повному обсязі, рішення суду першої інстанції скасовано, а в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Тобто, спір вирішено на користь ПСП «Садівник», що дає підстави для компенсації понесених ним під час розгляду витрат на професійну правничу допомогу за рахунок позивача.

Оскільки під час прийняття Кропивницьким апеляційним судом постанови від 10 листопада 2021 року у цій справі не було вирішено питання про судові витрати на професійну правничу допомогу, то клопотання адвоката Кузьменка В. Б., який представляє інтереси ПСП «Садівник», про ухвалення додаткового рішення є обґрунтованим та є підстави для прийняття додаткової постанови, відповідно до положень статті 270 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 270, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання адвоката Кузьменка Віталія Борисовича, який представляє інтереси Приватного сільськогосподарського підприємства «Садівник», про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Приватного сільськогосподарського підприємства «Садівник» (РНОКПП 31885382) 5 000 (п`ять тисяч) грн витрат на професійну правничу допомогу.

В іншій частині вимог заяви відмовити.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді А. М. Головань

О. Л. Карпенко