Житомирський апеляційний суд
Справа №296/314/19 Головуючий у 1-й інст. Маслак В. П.
Категорія 83 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Коломієць О.С., Шевчук А.М.,

за участю секретаря Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 296/314/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечень примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про зняття арештів та заборон на відчуження майна, за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 25 січня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Маслак В.П.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 31 травня 2007 року між ВАТ « Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 укладений кредитний договір, відповідно до якого останній надано кредит у розмірі 23590 дол. США, строком до 31 травня 2014 року.

З метою забезпечення належного виконання кредитних зобов`язань між банком та ОСОБА_3 укладений договір застави автомобіля марки MAZDA 3, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_2 . 10 липня 2014 року відомості про обтяження цього автомобіля було внесено до Державного реєстру обтяжень.

На підставі договору відступлення права вимоги від 13 листопада 2018 року відбулася заміна кредитора за вказаним кредитним договором з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ПАТ «ОКСІ Банк».

Цього ж дня, ПАТ « ОКСІ Банк» здійснило відчуження цього права на користь ТОВ « Фінансова компанія « Укрфінанс груп», що підтверджується договором про відступлення права вимоги за вказаним кредитним договором.

Також позивач вказує, що 13 листопада 2018 року уклав з ТОВ «Фінансова компанія « Укрфінанс груп» договори відступлення права вимоги за даним кредитним договором та договором застави.

Набувши таким чином право вимоги до ОСОБА_3 за кредитним договором, а також права заставодержателя вказаного рухомого майна, він вправі вирішити питання про звернення стягнення на переданий у заставу автомобіль, оскільки ОСОБА_3 не бажає у добровільному порядку погашати заборгованість за кредитним договором. Однак, з інформації, яка міститься у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, йому стало відомо про те, що Корольовським ВДВС Житомирського міського управління юстиції 4 червня 2014 року та 10 червня 2014 року винесено постанови про арешт майна боржника, відповідно до яких накладено арешт на автомобіль MAZDA 3, 2007 року , шасі № НОМЕР_2 .

Позивач вказує, що наявність арештів, накладених постановами державного виконавця, порушує його право на звернення стягнення на заставне майно.

Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_1 просив зняти арешт та заборону на відчуження автомобіля марки MAZDA 3, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_2 , які накладені згідно з постановами Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ від 10 червня 2014 року та від 4 червня 2014 року.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 25 січня 2021 року позовні вимоги задоволено частково.

Знято арешт та заборону відчуження рухомого майна - автомобіля марки MAZDA 3, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_2 , які накладені згідно з постановою Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції від 4 червня 2014 року у виконавчому провадженні №24073936, реєстраційний номер обтяження 14403703.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким зняти арешт та заборону на відчуження автомобіля марки MAZDA 3, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_2 , які накладені згідно з постановою Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції від 10 червня 2014 року у виконавчому провадженні №24073936.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, представник позивача адвокат Нестерчук С.С., зазначила, що при вирішенні спору суд залишив поза увагою суду ту обставину, що ідентифікація автомобіля здійснюється за номером кузова ( шасі). Матеріали справи свідчать, що постановою державного виконавця Корольовського ВДВС Житомирського міського управління юстиції від 10 червня 2014 року накладено арешт та заборону відчуження автомобіля MAZDA 3, 2007 року випуску, шасі № НОМЕР_2 . Саме цей автомобіль й був переданий у заставу ПАТ « Райффайзен Банк Аваль». Та обставина, що у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна зазначений номер державної реєстрації цього автомобіля НОМЕР_3 , який є відмінним від реєстраційного номера, зазначеного у договорі застави ( НОМЕР_1 ), не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про зняття арешту та заборони відчуження цього транспортного засобу, які були накладені постановою державного виконавця від 10 червня 2014 року .

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову про зняття арешту та заборони відчуження рухомого майна - автомобіля марки MAZDA 3, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_2 , які накладені згідно з постановою Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції від 4 червня 2014 року у виконавчому провадженні №24073936, реєстраційний номер обтяження 14403703.

Зокрема, вказує, що при вирішенні спору суд не зазначив про те, які права позивача були порушені. Матеріали справи не містять доказів того, що між позивачем та ОСОБА_3 існує спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором чи звернення стягнення на заставне майно. В свою чергу, договір застави не передбачає право заставодержателя на позасудове звернення стягнення на вказаний автомобіль.

Вважає, що позивач фактично намагається оскаржити дії державного виконавця, відтак, звернувшись до суду з даним позовом, він обрав неналежний спосіб захисту.

Окрім того, ОСОБА_2 стверджує, що вказані постанови винесені державним виконавцем в межах зведеного виконавчого провадження, у якому, окрім нього, є інші стягувачі. Вказані особи не були залучені до участі у справі, що, у свою чергу, вказує на порушення вимог цивільного процесуального законодавства.

В судовому засіданні адвокат Нестерчук С.С. підтримала апеляційну скаргу, подану в інтересах позивача, та не визнала доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_2 . При цьому, пояснила, що на даний час зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконані ОСОБА_3 , відтак ОСОБА_1 має першочергове право задовольнити свої вимоги за рахунок заставного майна.

ОСОБА_2 підтримав подану ним апеляційну скаргу та не визнав апеляційну скаргу представника позивача. Також зазначив, що при вирішенні спору суд залишив поза увагою ту обставину, що до участі у справі не залучено ОСОБА_5 , який є боржником у зведеному виконавчому провадженні. Окрім того, судом не вирішено питання про залучення до участі в справі усіх стягувачів у зведеному виконавчому провадженні, в межах якого державним виконавцем були винесені постанови про арешт вказаного автомобіля.

Звернув увагу на те, що арешт накладений не на майно ОСОБА_3 , а на майно боржника ОСОБА_5 , якому належить право власності на Ѕ частину цього автомобіля.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 не надав договори про відступлення прав вимоги, які були укладені між «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «ОКСІ Банк», а також між ПАТ « ОКСІ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія « Укрфінанс груп». Матеріали справи не містять також й договору відступлення права вимоги за кредитним договором, який був укладений між ТОВ «Фінансова компанія « Укрфінанс груп» та позивачем. ОСОБА_1 надав лише копію договору про набуття ним права вимоги за договором застави, проте доказів правомірності набуття вказаним товариством прав кредитора суду не надано.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до задоволення, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Нестерчук С.С., слід залишити без задоволення, враховуючи наступне.

В судовому засіданні встановлено, що 1 червня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ « Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_3 укладений договір застави, відповідно до якого ОСОБА_3 з метою забезпечення належного виконання зобов`язань за кредитним договором №014/4708/73/110849 від 31 травня 2007 року, передала в іпотеку банку автомобіль MAZDA 3, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_2 . Вказане обтяження було зареєстроване 10 липня 2014 року.

Матеріали справи також свідчать, що постановою головного державного виконавця Корольовського ВДВС Житомирського міського управління юстиції Файдова О.М. від 4 червня 2014 року при примусовому виконанні виконавчого листа, виданого Корольовським районним судом м. Житомира від 22 грудня 2010 року, про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 1500749 грн. авансу , 1700 грн. судового збору та 120 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, накладено арешт на все нерухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_3 , у межах суми звернення стягнення 1613839 грн.

Окрім того, з метою виконання вказаного виконавчого листа головним державним виконавцем Корольовського ВДВС Житомирського міського управління юстиції Файдовим О.М. 10 червня 2014 року винесено постанову про накладення арешту на автомобіль MAZDA 3, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , шасі № НОМЕР_2 .

При винесенні вказаних постанов державний виконавець виходив з того, що відповідно до ухвали Корольовського районного суду м. Житомира від 20 травня 2013 року частка боржника ОСОБА_5 у майні, право власності на яке набуте ним разом з його дружино ОСОБА_3 за період шлюбу, становить Ѕ частину від всього майна, за винятком майна, отриманого в дар, в порядку спадкування та речей індивідуального користування.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 надав суду копію договору про відступлення права вимоги за договором застави, укладеного 13 листопада 2017 року між ним та ТОВ « Фінансова компанія «Укрфінанс груп», за умовами якого позивач набув право вимоги за договором застави, який був укладений 1 червня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ « Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_3 .

У свою чергу, долучений до матеріалів справи витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна свідчить про те, що 13 листопада 2018 право вимоги за вказаним договором застави перейшло від первісного кредитора до ПАТ « ОКСІ Банк» на підставі договору, укладеного цього ж дня між вказаним товариством та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

В подальшому, 13 листопада 2018 року, між ПАТ « ОКСІ Банк» та ТОВ « Фінансова компанія « Укрфінанс груп» також був укладений договір відступлення права вимоги за вказаним договором застави транспортного засобу.

Таким чином, внаслідок укладення 13 листопада 2018 року угод про відступлення права вимоги, заставодержателем переданого у заставу автомобіля є ОСОБА_1 .

Відповідно до п.5 ч.3 ст.11 Закону України " Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року ( в редакції, чинній на час винесення спірних постанов) державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України " Про виконавче провадження" ( в редакції, яка є чинною на час пред`явлення позову) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Такі ж положення були закріплені й у ст.60 цього Закону у попередній редакції.

У п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року " Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" зазначено, що в разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК. Інші особи, які є власниками ( володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону України " Про виконавче провадження".

Відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна.

Як свідчать матеріали справи, арешт на вказаний автомобіль був накладений в межах виконавчого провадження, у якому боржником є ОСОБА_5 , та який є власником Ѕ частини переданого у заставу його дружиною майна. Проте позовні вимоги до нього не були пред`явлені.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України « Про заставу» в силу застави кредитор ( заставодержатель) має право в разі невиконання боржником ( заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання або в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Статтею 16 цього Закону також передбачено, що право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір застави підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору, якщо інше не встановлено законом. Якщо предмет застави відповідно до закону чи договору повинен знаходитись у заставодержателя, право застави виникає в момент передачі йому предмета застави. Якщо таку передачу було здійснено до укладення договору,- то з моменту його укладення.

Реєстрація застави не пов`язується з моментом виникнення права застави та не впливає на чинність договору застави.

Разом з тим, статтею 11 Закону України « Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому Законом.

Правові наслідки реєстрації обтяження передбачені у статті 12 цього Закону, відповідно до якої взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником, з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом.

Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є нечинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно з пріоритетом, який визначається в порядку, встановленому цим Законом.

У статті 14 цього закону міститься норма щодо пріоритету обтяження, який визначається на підставі реєстрації, а саме: зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог.

Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.

Окрім пріоритету обтяження, який визначається на підставі реєстрації, вказаним Законом передбачено визначення пріоритету обтяження рухомих речей, які є предметом купівлі-продажу в кредит.

Так, статтею 15 цього Закону передбачено, що обтяжувач ( продавець) рухомих речей, які є предметом купівлі-продажу в кредит з відстроченням або розстроченням платежу, набуває пріоритет з моменту реєстрації відповідного обтяження. Такий пріоритет є вищим за інші обтяження майна боржника, встановлені на користь інших обтяжувачів, навіть якщо такі обтяження були зареєстровані раніше.

Правило визначення пріоритету згідно з цією статтею застосовується за умови, що обтяження, встановлене на користь продавця товару в кредит, було зареєстроване протягом п`яти днів із дня продажу і відповідний обтяжувач у зазначений строк письмово повідомив про виникнення в нього вищого пріоритету всіх інших обтяжувачів майна боржника, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження.

Матеріали справи не містять доказів наявності обставин, які надають можливість встановити пріоритет обтяження вказаного майна на підставі статті 15 Закону України « Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Отже, у спірних правовідносинах слід виходити із пріоритету обтяження, який визначається на підставі черговості реєстрації обтяжень.

Долучений до матеріалів справи витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна містить інформацію про те, що обтяження зазначеного автомобіля, накладені згідно з постановами головного державного виконавця Корольовського ВДВС від 4 червня 2014 року та 10 червня 2014 року, були зареєстровані 13 червня 2014 року. Водночас, обтяження, накладене згідно з договором застави, зареєстроване 10 липня 2014 року.

Оскільки пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, публічні обтяження, накладені згідно з постановам державного виконавця, мають вищий пріоритет за приватне обтяження, яке було зареєстроване пізніше.

Таким чином, суд прийшов до помилкового висновку про зняття арешту та заборони відчуження вказаного майна, які були накладені згідно з постановою головного державного виконавця Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ від 4 червня 2014 року.

Враховуючи вищезазначене, рішення в частині задоволення позову підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення,- про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог.

В решті рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 259,268,367,368,374,376,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 25 січня 2021 року в частині зняття арешту та заборони відчуження рухомого майна - автомобіля марки MAZDA 3, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_2 , які накладені згідно з постановою Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції від 4 червня 2014 року у виконавчому провадженні №24073936, реєстраційний номер обтяження 14403703,- скасувати та ухвалити нове судове рішення- про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1152 грн. 60 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: