У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Калініченко О.Б.

при секретарі Машевській О.Ю.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 , подану в її інтересах адвокатом Каверіною Вікторією Павлівною, про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

06.11.2020 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним та визнання права власності.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 16.11.2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання.

20.11.2020 року засобами поштового зв`язку до суду надійшла заява про забезпечення позову, яка була передана головуючому в справі судді 30.11.2020 року, відповідно до якої сторона позивача просить накласти арешт на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , та заборонити відповідачу та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо будинку.

Дослідивши подану заяву, вбачається, що вона підлягає поверненню заявнику з таких підстав.

Згідно зі ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені ст.150 цього кодексу заходи забезпечення позову.

Проте, відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено:предмет позову та обґрунтування, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Законом передбачено, що забезпечення позову можливе лише у разі достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Разом з тим, сторона позивача, порушуючи питання про накладення арешту на особисте майно відповідачки та заборону вчинення невизначеному колу осіб вчиняти будь-які невизначені дії щодо будинку, не зазначила жодних, підтверджених доказами, обґрунтувань для наявність об`єктивних причин та (або) припущення щодо обставин, що несуть реальну загрозу порушенню її прав та невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, тобто, які вказують на те, що невжиття заходів забезпечення позову можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, позивачем не надано суду доказів та необхідних відомостей, з яких би суд міг встановити співмірність заявлених позовних вимог та заходів забезпечення позову для прийняття відповідного рішення щодо повного або часткового задоволення щодо застосування останнього.

Так, аргументованість заяви про забезпечення позову впливає на висновок про можливість застосування таких заходів у випадках, коли є реальна небезпека, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду, в тому числі, що внаслідок цього заявнику може бути завдано шкоди.

Тобто, клопотання повинно бути мотивовано, а не містити шаблонний перепис диспозиції норми права. Тому, якщо заявник до клопотання про забезпечення позову не надав потрібні для забезпечення позову відомості як докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч.2 ст. 149 ЦПК України, то воно не може бути реалізоване.

Згідно з ч.10 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, суд вбачає, що позивачем не надано відомостей, необхідних для вирішення питання про забезпечення позову.

За таких обставин, в силу ч.10 ст. 153 ЦПК України, якою встановлено санкцію у вигляді повернення заяви заявникові за порушення вимог ст.151 ЦПК України щодо змісту заяви про забезпечення позову, вважаю за необхідне заяву про забезпечення позову повернути заявнику.

Разом з тим, слід роз`яснити, що це не позбавляє заявника права, усунувши недоліки заяви, повторно подати заяву про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 151, 153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , подану в її інтересах адвокатом Каверіною Вікторією Павлівною, про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним та визнання права власності повернути заявнику без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: