Справа № 652/771/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2021 року Високопільський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Дамчука О.О.

при секретареві Миценко О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Високопілля цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису.

в с т а н о в и в:

Заявниця звернулась до суду із вказаною заявою посилаючись на те, що з квітня 2021 року, після розірвання шлюбу, постійно потерпає від насильства зі сторони ОСОБА_2 . Поведінка колишнього чоловіка негативно впливає на її здоров`я та працездатність. Після щоденних дзвінків та смс-повідомлень з образами та погрозами на її та її доньки адресу з боку ОСОБА_2 , вона не може належним чином виконувати свої професійні обов`язки, оскільки останній психологічно впливає на її емоційний стан. Погрози носять агресивний характер та вона побоюється за своє життя, оскільки 25.06.2021 року ОСОБА_2 спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку. В результаті чого на останнього було відкрито кримінальне провадження за фактом спричинення легких тілесних ушкоджень та справу призначено до розгляду у Високопільському районному суді Херсонської області на 02.09.2021 року, однак ОСОБА_2 не припиняє свої протиправні дії та постійно їй погрожує, а вона сприймає ці погрози реальними та побоюється за своє здоров`я, у зв`язку з чим вона змушена звернутись до суду для захисту свого життя та здоров`я і просить суд видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким заборонити строком на шість місяців: наближатись до заявниці та до її фактичного місця проживання ближче, ніж на 300 метрів; переслідувати останню та в будь-який спосіб спілкуватись з нею; особисто або через третіх осіб розшукувати її місцезнаходження, вести листування, телефонні розмови з заявницею або контактувати з останньою через інші засоби зв`язку особисто чи через третіх осіб.

19.08.2021 року до канцелярії суду надійшла заява від ОСОБА_1 в якій остання заявлені вимоги підтримала та просила розглянути справу без її участі, оскільки реально побоюється за своє життя (а.с.20).

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не прибув будучи належним чином сповіщеним про місце, дату та годину розгляду справи, заяв та клопотань про відкладення судового засідання до суду не надав. Повідомлявся телефонограмою відповідно до ч.9, 11 ст. 128 ЦПК України та на номер мобільного телефону НОМЕР_1 його матері ОСОБА_3 (а.с.19).

Відповідно до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України, справа може розглядатися без участі заявника у разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього.

Неявка належним чином повідомленої заінтересованої особи не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

У відповідності до ч.1 ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе проводити розгляд справи без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суддя дослідивши матеріали справи, які знаходяться у справі, оцінивши всі наявні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, приходить до наступного.

Відповідно до ст.ст.13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п.п. 3,4 п. 5 ст. 12 ЦПК України - суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє захисту їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України.

З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті.

Судом встановлено, що рішенням Високопільського районного суду Херсонської області від 19.04.2021 року шлюб зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано ( а.с.3).

Як зазначає заявниця, після розірвання шлюбу прояви психологічного насилля з боку ОСОБА_2 відносно неї та її дитини не припиняються, а навпаки тільки посилюються, що призвело до отримання нею тілесних ушкоджень від заінтересованої особи. Погрози вона отримує майже щоденно, що погіршує її психологічний та емоційний стан, заважає нормально працювати та жити, веде до постійного стійкого побоювання за своє життя.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме за вчинення психологічного насильства відносно своєї дружини ОСОБА_1 , про що свідчить постанова Високопільського районного суду Херсонської області від 18.03.2021 року (а.с.14).

Із копії витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с.6) вбачається, що ОСОБА_2 25.06.2021 року близько 21:30 години знаходячись по АДРЕСА_1 в ході виниклої сварки спричинив тілесні ушкодження своїй колишній дружині ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно копії ухвали про призначення судового розгляду (а.с.15) встановлено, що ОСОБА_2 обвинувачується в спричиненні легких тілесних ушкоджень ОСОБА_1 , за що передбачена відповідальність за ч.2 ст. 125 КК України та розгляд кримінального провадження призначений на 02.09.2021 року.

Із доданих до заяви роздруківок текстових повідомлень отриманих заявницею (а.с.7-13) датованих з 10.07.2021 року по 11.08.2021 року) вбачається, що ОСОБА_2 надсилав протягом визначеного терміну на мобільні телефони заявниці та їх доньки з погрозами, образами та нецензурною лексикою, якими останній залякував заявницю, підтверджуючи свої наміри словосполученнями «И ето не шутка» (а.с.7), «Ну смотри потом не …. Тебе было мало» (а.с.8), «Бо будет горе» (а.с.9), «менты тебя не спасут Завтра Ти меня увидеш» (а.с.11 зворот).

У статті 3 Конституції України зазначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Статтею 27 Конституції України встановлено, що кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Відповідно до ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства. У разі, якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Згідно з ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана: зокрема, п. 1) особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

У ст. 350-3 ЦПК України визначено, що заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису, а також інші фізичні особи, прав та інтересів яких стосується заява про видачу обмежувального припису, а також органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах їх компетенції.

Згідно ст. 350-4 ЦПК України в заяві про видачу обмежувального припису мають бути зазначені, зокрема, п. 3) обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Згідно ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду.

Положеннями статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Згідно вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі докази мають відповідати критеріям достатності, допустимості, належності і достовірності, визначених ст. 77-80 ЦПК України.

Як визначено п.3, 6, 7, 8 та 14 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Враховуючи викладені вище обставини справи, а також зазначені положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених в КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, між колишнім подружжям.

Приписами частин 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього певних обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Згідно ч.1, 2 ст. 350-6 ЦПК України суд, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців.

В свою чергу, як унормовано ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Крім того, згідно зі ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч.ч.1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа "Проніна проти України", № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE", № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Частиною 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Підсумовуючи викладене, оцінивши всі докази у сукупності та в їх взаємозв`язку між собою, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 є обґрунтованою і тому підлягає задоволенню у спосіб, який просить заявник, а, отже, є необхідність в ухваленні судового рішення про видачу обмежувального припису шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до приписів п.10 ч.1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 263, 264, 265, 350-1 - 350-8, п.10 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису - задовольнити.

Заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наближатись до постраждалої ОСОБА_1 та її фактичного місця проживання за адресою АДРЕСА_1 на відстань не менше 300 метрів, строком на шість місяців.

Заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , телефоні дзвінки, переговори, смс - повідомлення з постраждалою ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, строком на шість місяців.

Заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватись з нею, строком на шість місяців.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню.

Повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання ( перебування ) заявника про взяття на профілактичний облік ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 .

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя О.О. Дамчук