РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Майдан С.І.,

при секретарі Романенко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на ту обставину, що відповідно до кредитного договору №б/н від 07.02.2007 року ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачем умови кредитного договору не виконуються. Станом на 30.06.2018 року заборгованість за кредитним договором становить 115633,67 гривень. У зв`язку з цим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь вказану заборгованість та понесені судові витрати.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 08.10.2018 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали до суду відзив, згідно якого просили відмовити АТ КБ «Приватбанк» в задоволенні позову про стягнення заборгованості. Відповідач не погоджується з заявленими позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. В позовній заяві позивач посилається, що відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє, так як дія його пролонгована. Але, вказаний пункт є безпідставним, оскільки Умови та правила надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника. Згідно з умовами зазначеними в заяві позичальника, банк надає позичальнику строковий кредит на строк 12 місяців з 07.02.2007 року по 07.02.2008 року включно. Погашення заборгованості здійснюється з 07 по 12 число кожного місяця. Отже, строк повернення кредиту в повному обсязі, визначений 07.02.2008 року. Останній платіж, згідно з розрахунку заборгованості, відповідачем здійснено 28.04.2015 року в сумі 7,27 грн., але у дійсності оплата заборгованості по кредиту відповідачем припинена значно раніше. З позовною заявою про стягнення заборгованості за договором позивач звернувся 04.09.2018 року. Оскільки в заяві позичальника від 07.02.2007 року встановлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право позивача вважається порушеним з моменту недотримання відповідачем строку погашення кожного чергового платежу, щодо повернення кредиту в повному обсязі після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту 07.02.2008 року, але з позовними вимогами про стягнення заборгованості позивач звернувся до суду лише 04.09.2018 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності. У зв`язку з цим суду слід застосувати позовну давність до вимог стягувача.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №б/н від 07.02.2007 року ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином і у встановлений строк згідно з вимогами договору.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Ч.2 ст.1050 ЦК України визначено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

ОСОБА_1 умови кредитного договору виконуються неналежним чином.

Так, згідно розрахунку наданого позивачем, станом на 30.06.2018 року заборгованість за кредитним договором №б/н від 07.02.2007 року становить 115633,67 гривень, що складається із:

- 7253,58 гривень заборгованість за кредитом;

- 108380,09 гривень заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 07.02.2007 року по 31.10.2017 року.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності звернення позивача до суду з даним позовом в порядку ч.3 ст. 267 ЦК України.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Згідно п.9.12 Умов та Правил, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

Згідно з умовами зазначеними в заяві позичальника, банк надає позичальнику строковий кредит на строк 12 місяців з 07.02.2007 року по 07.02.2008 року включно. Погашення заборгованості здійснюється з 07 по 12 число кожного місяця. Отже, строк повернення кредиту в повному обсязі, визначений 07.02.2008 року. Останній платіж, згідно з розрахунку заборгованості, відповідачем здійснено 28.04.2015 року в сумі 7,27 грн.

З позовом до суду банк звернувся лише 04.09.2018 року, тому суд приходить до висновку про пропуск позивачем позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у справі.

Частиною 3 статті 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення.

Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З огляду на викладене вище, враховуючи, що надані позивачем розрахунок та виписка з рахунку відповідача свідчать, що останній платіж на погашення кредитної заборгованості був здійснений 28.04.2015 року, а позивач звернувся до суду 04.09.2018 року, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, внаслідок спливу строку позовної давності на звернення до суду з даним позовом.

Керуючись ст. 12, 13, 19, 81, 133, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст.253, 257, 258, 261, 264, 267, 1054 ЦК України, суд

вирішив:

У позові Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованостівідмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області в порядку ст. 355 ЦПК України.

У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.І. Майдан