ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/938/21 Суддя - доповідач - Храпак Н.М.
Категорія - 304090000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Дикун С. І., Парандюк Т. С.,

за участю секретаря - Дідух М.Є.

та представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Бурка О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/11389/18 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Бурка Олександра Вікторовича на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 квітня 2021 року, ухваленого суддею Черніцькою І.М., повний текст якого складений 07 травня 2021 року, у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Спектрум Ессетс до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

у червні 2018 року Публічне акціонерне товариство Фідобанк (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю Спектрум Ессетс) звернулося в суд із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення в солідарному порядку з позичальника ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором №014/6948/2/08250 від 21 грудня 2007 року.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ Фідобанк зазначило, що 21 грудня 2007 року між ВАТ Ерсте Банк, правонаступником якого є ПАТ Фідобанк, та ОСОБА_2 укладено кредитний договір з фізичною особою за №014/6948/2/08250. Відповідно до умов вказаного договору банк надав ОСОБА_2 кредитні кошти в сумі 64 000 доларів США, строком до 20 грудня 2022 року зі сплатою 12% річних. Кредитні кошти були призначенні для купівлі квартири. На забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 21 грудня 2007 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки №014/6948/2/08250/1, а також з ОСОБА_1 було укладено договір поруки №014/6948/2/08250/3. 02 березня 2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був направлений лист з вимогою про дострокове погашення боргу за кредитним договором, в якому вимагали у 30-денний термін повернути в повному обсязі всю суму заборгованості, що станом на 26 лютого 2016 року становить 1 443 903,13 гривень. Взяті на себе зобов`язання ОСОБА_2 належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитом, яка становить станом на 13 червня 2018 року 2 151 683,37 гривень, з яких: прострочені нараховані проценти в розмірі 18 806,68 доларів США, що по курсу НБУ становить 490 619,08 гривень, нараховані проценти станом на 12 червня 2018 року в розмірі 168,42 доларів США, що по курсу НБУ становить 4 393,66 гривень, борг за несплаченою (простроченою) частиною кредиту по договору станом на 13 червня 2018 року у розмірі 19 133,68 доларів США, що по курсу НБУ становить 499 149,69 гривень, залишок строкової заборгованості станом на 13 червня 2018 року у розмірі 22 970,98 доларів США, що по курсу НБУ становить 599 255,21 гривень. ОСОБА_2 заборгованість не сплатив та банк звернувся до суду з позовом.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області віл 11 січня 2021 року замінено позивача Публічне акціонерне товариство Фідобанк на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю Спектрум Ессетс.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 квітня 2021 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю Спектрум Ессетс (вул. Кловський Узвіз, 7, поверх 5, м. Київ, ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) в користь Товариства з обмеженою відповідальністю Спектрум Ессетс (вул. Кловський Узвіз, 7, поверх 5, м. Київ, ) заборгованість за кредитним договором №014/6948/2/08250 від 21 грудня 2007 року у розмірі 49 837,80 доларів США, що еквівалентно 1 300 143 (один мільйон триста тисяч сто сорок три) гривні 11 копійок, з яких: 42 104,66 доларів США - заборгованість по тілу кредиту; 7 733,14 доларів США - заборгованість по процентах.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю Спектрум Ессетс по 9 751,07 гривні сплаченого судового збору.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Бурка Олександр Вікторович просить рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 квітня 2021 року в цивільній справі №607/11389/18 за позовом ТзОВ Спектрум Ессетс до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ТзОВ Спектрум Ессетс до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити у зв`язку з безпідставністю та необґрунтованістю позову, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а кожен висновок суду, покладений в основу прийнятого ним рішення, спростовується як фактичними обставинами, так і матеріалами справи, рішення суду суперечить нормам матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги представник ОСОБА_1 адвокат Бурка О.В. зазначив, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, оскільки предметом дослідження справи, рішення по якій переглядав Верховний Суд були зовсім інші правовідносини сторін за іншим правочином (договір іпотеки) і виконання сторонами кредитного договору не було предметом дослідження даної справи, а тому, посилання на мотивувальну частину постанови Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі №607/3932/16-ц, котра за визначенням ЦПК України не може встановлювати фактичних обставин є неправомірним. Вказує, що як вбачається із матеріалів справи і підтверджується як протоколом, так і аудіозаписом судового засідання, відповідачами заперечувалось існування будь-яких заяв до банку, в ході розгляду справи за клопотанням представника апелянта адвоката Бурка О.В. судом було здійснено огляд оригіналів письмових доказів. В ході вказаного огляду судом за участі представників обох сторін було встановлено, що оригіналу Заяви ОСОБА_2 від 21 серпня 2014 року, копію якої позивач надав разом з позовною заявою у позивача немає, що прямо й чітко підтвердила у судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 . Суд вважав підтвердженим факт видачі кредиту, посилаючись при цьому на касовий документ під назвою Заява на видачу готівки №540000406 від 21 грудня 2007 року, яким позивач обґрунтовував видачу кредиту готівкою іноземної валюти з поточного рахунку позичальника. Дані твердження позивача є припущенням і спростовується призначення платежу за даним касовим документом встановлено чітко: зняття готівки з рахунку фізичних осіб. Жодної згадки про кредит даний документ не містить, відтак вважати, що даним документом оформлялася операція з видачі кредиту готівкою немає жодних підстав. Зазначає, що дата Заяви на видачу готівки співпадає з датою укладення основного Кредитного договору 21 грудня 2007 року. Натомість порядок видачі кредиту шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок № НОМЕР_3 в АТ Ерсте Банк встановлено лише через 3 роки після укладання кредитного договору: згідно п.1.1 Додаткової угоди №2 12 січня 2010 року, до Кредитного договору від моменту (дня) надання кредиту вважається момент (день) зарахування грошових коштів (кредиту) на поточний рахунок Позичальника № НОМЕР_3 в АТ Ерсте Банк. Тобто, в день укладення Кредитного договору кредитні кошти не могли бути видані фізично, оскільки не існувало необхідних передумов для такої видачі: порядок надання кредиту було узгоджено в Додатковій угоді №2 лише через 3 роки після укладення договору, в момент видачі кредиту, вказаний у Заяві на видачу готівки та меморіальних ордерах, поточного рахунку клієнта відкрито не було Договір банківського рахунку № НОМЕР_3 між АТ Ерсте Банк і позичальником ОСОБА_2 не укладався. Тому, заява на видачу готівки №540000406 від 21 грудня 2007 року не є ні належним, ні допустимим, ні достовірним доказом. Вказує, що суд не взяв до уваги обґрунтовані твердження представника відповідача про те, що вказані копії ордерів є фальшивими і нікчемними з огляду на положення спеціального законодавства, зокрема, касові операції банків не оформляються подібними документами взагалі, а надані позивачем копії не містять ні прізвищ, ні цифрових підписів виконавців та контролерів обов`язкових реквізитів встановлених Національним банком, без яких такі документи є недійсними. Посилається на те, що наявний на вказаних документах справи підписи представника банку ОСОБА_3 лише засвідчують ці роздруковані копії невідомо коли і ким сформованих документів під назвою меморіальні валютні ордери без печатей та підписів. Посвідчення справжності цих копій представником банку означає, що вона особисто бачила оригінали цих документів та відповідно несе повну відповідальність, встановлену законом, за достовірність наданих нею доказів. Наступний представник ОСОБА_4 вже стверджував, що вказані копії це дані з комп`ютера. Таким чином, матеріали справи не містять жодних належних, допустимих та достовірних доказів існування факту надання банком кредиту позичальнику, відтак рішення суду ґрунтується на припущеннях. Наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості є одностороннім і нічим не підтвердженим припущенням позивача. З розрахунку заборгованості вбачається, що починаючи з дати видачі кредиту позичальник жодного разу не здійснював оплати по кредиту у відповідних графах розрахунку в частині погашень за кредитом стоять прочерки. Відтак, навіть якщо пропустити, що позичальник й отримував кредит, то позовна давність для пред`явлення у 2018 році позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором вже сплила. Посилається на те, що без перевірки підставності записів в регістрах аналітичного обліку, самі по собі виписки з аналітичного обліку банку не мають жодного доказового значення, оскільки такі рахунки відкриваються банками самостійно і записи в них проводяться банками на власний розсуд. Матеріали справи не містять квитанцій або інших документів, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, які б відповідали вимогам п.8 глави 2 розділу ІІІ Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої Постановою Правління НБУ №337 від 14 серпня 2003 року. Крім того, як вбачається з вказаних виписок з аналітичних рахунків банку, вони є неповними, оскільки охоплюють період з 21 грудня 2007 року по 01 січня 2010 року, натомість нарахування Розрахунку заборгованості доданого до позову здійснено до моменту подання позову у червні 2018 року. Вказує, що копія Листа-вимоги про порушення забезпеченого іпотекою зобов`язання за кредитним договором вих. №2-3812/635-39Д від 02 березня 2016 року не має жодного значення для справи та не є доказом існування боргу у відповідача перед банком з огляду на те, що вказана вимога є одностороннім декларативним документом, в якому викладено побажання банку, що ґрунтуються на припущеннях. Зазначає, що Довідка уповноваженого ФГВО на ліквідацію ПАТ Фідобанк Коваленка О.В., що ОСОБА_2 у 2007 році відкрито поточний рахунок є нікчемною. Судом проігноровано зміст Листа НБУ Лист-відповідь НБУ вих. №0006/845 від 09 січня 2020 року у відповідь на запит ОСОБА_2 , згідно якого інформація про наявність у ОСОБА_2 кредитної заборгованості у Кредитному реєстрі НБУ відсутня.

Від представника Товариства з обмеженою відповідальністю Спектрум Ессетс - адвоката Ткачука Олега Анатолійовича надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 квітня 2021 року залишити без змін, посилаючись на те, що доводи апелянта не відповідають умовам Кредитного договору №014/6948/2/08250 від 21 грудня 2007 року з приводу стягнення коштів по якому виник даний спір, не відповідають положенням нормативних актів, які регулюють банківську діяльність, а також не відповідають фактичним обставинам справи, які були повністю і всебічно досліджені судом, який ухвалив своє рішення з повним додержанням норм матеріального і процесуального права. Судом першої інстанції було встановлено, що укладення договору кредиту та отримання кредитних коштів також підтверджується документами, які були подані представником позивача: - Постанова ВС від 08 липня 2018 року у справі за №607/3932/16-ц; - заява ОСОБА_2 на ім`я банку від 21 серпня 2014 року, в якій останній вказав, що виконує умови кредитного договору, частково повернув суму кредиту та просить вивести із іпотеки однокімнатну квартиру по адресі: АДРЕСА_1 . Вказує, що відповідно до умов Кредитного договору, а також положень нормативних документів, що регулюють (регулювали) банківську діяльність первинний кредитор ВАТ Ерсте Банк, в день укладення кредитного договору №014/6948/2/08250 від 21 грудня 2007 року, здійснив видачу кредиту позичальнику фізичній особі ОСОБА_2 в сумі 64 000 доларів США, шляхом перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку за № НОМЕР_3 з послідуючою видачею готівкових грошових коштів в іноземній валюті (долар США) через касу Банку (кредитора) із вище зазначеного поточного рахунку клієнта ОСОБА_2 . Зазначає, що неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для визнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції. Крім того, Банк/Фонд гарантування вкладів фізичних осіб самостійно вирішує питання трансформації даних із локальної (внутрішньої) бази даних для надання інформації до Кредитного реєстру, а тому, відсутність інформації стосовно окремого боржника в такому реєстрі не означає, що його кредитна заборгованість повністю погашена (відсутня) перед окремим Кредитором.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Бурка О.В. апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи, викладені в ній.

ТзОВ Спектрум Ессетс в судове засідання не з`явилося, хоча належним чином було повідомлене про час, дату і місце проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №386, однак подали заяву про розгляд справи без участі їхнього представника.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату і місце проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №264, і також подав через канцелярію суду заяву, в якій просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити позивачу в задоволенні позову. Розгляд справи проводити без його участі.

У відповідності до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників процесу.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Бурка О.В., ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 21 грудня 2007 року між ВАТ Ерсте Банк (Банк) та відповідачем ОСОБА_2 (Позичальник) укладено кредитний договір з фізичною особою за №014/6948/2/08250 (Договір) (том 1, а.с. 12-13).

Відповідно до умов п.1.1. Договору, кредитор на умовах цього Договору, надає позичальнику кредит в сумі 64 000 доларів США, зі строком користування кредитними коштами до 20 грудня 2022 року, зі сплатою 12 відсотків річних. Кредитні кошти призначені на купівлю квартири.

Згідно з п.4.1. Договору, на умовах цього Договору кредитор зобов`язався відкрити позичальнику позичковий рахунок № НОМЕР_4 та надати кредитні кошти, за умови виконання позичальником п.5.8. цього Договору (обов`язок позичальника відкрити у кредитора поточний рахунок для зарахування коштів) та надання забезпечення повернення зазначеного в п.3.6. цього Договору.

Як слідує з п.5.2. Договору, позичальник зобов`язався здійснювати безготівковим платежем або готівкою, в касу кредитора: щомісячно, до 15 числа (включно) кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за отримання кредиту, часткове погашення кредиту згідно з Графіком платежів, наведеним в Додатку №1 до Договору, та остаточне погашення отриманого кредиту до 20 грудня 2022 року на рахунок, зазначений в Договорі; щомісячно, до 15 числа (включно) кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за отримання кредиту, часткове погашення кредиту згідно з Графіком платежів, наведеним в Додатку №1 до Договору, та при остаточному погашені кредиту сплату відсотків за фактичне використання кредитних коштів на рахунок № НОМЕР_5 .

Відповідно до умов п.5.6. Договору, позичальник зобов`язався достроково здійснити повернення кредиту, відсотків та інших платежів, що визначені цим Договором, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником та/або третіми особами умов цього Договору, договорів застави, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту. Кошти мають бути повернені протягом 30 днів з моменту надіслання кредитором на адресу позичальника відповідного листа-повідомлення.

В забезпечення виконання умов договору кредиту, 21 грудня 2007 року між ВАТ Ерсте Банк (Кредитор), ОСОБА_2 (Позичальник) та ОСОБА_1 (Поручитель) укладено договір поруки за №014/6948/2/08250/3 (том 1, а.с. 22-23).

Відповідно до умов п.1.2. Договору поруки, поручитель зобов`язався перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань, що випливають з укладеного між кредитором та позичальником умов кредитного договору №14/6948/2/08250 від 21 грудня 2007 року та всіх додаткових угод до нього, в тому числі, але не виключно, зобов`язань щодо повернення у встановлений кредитним договором строк суми кредиту, сплати в порядку та строки, визначені кредитним договором, процентів за користування кредитом та/або комісій, можливої неустойки (пені, штрафів), а також зобов`язань щодо відшкодування позичальником витрат кредитора, пов`язаних з пред`явленням вимог і отримання виконання за кредитним договором, та збитків кредитора, завданих порушенням позичальником своїх обов`язків.

Як слідує з умов п.3.1.1 Договору поруки, поручитель зобов`язався протягом десяти робочих днів від дати отримання письмового повідомлення кредитора про невиконання позичальником забезпеченого порукою зобов`язання виконати відповідне зобов`язання шляхом перерахування суми Кредиту, несплаченої суми процентів, суми комісій, суми неустойки та витрат кредитора, пов`язаних з пред`явлення вимог і отриманням виконання за кредитним договором, а також збитків кредитора, завданих порушенням позичальником своїх обов`язків за кредитним договором, на рахунки, вказані в повідомленні кредитора.

Згідно з п.3.1.2 Договору поруки, поручитель зобов`язаний у разі не виконання позичальником та поручителем забезпеченого порукою зобов`язання, відповідати перед кредитором разом з позичальником як солідарні боржники всім своїм майно на яке, згідно з чинним законодавством України, може бути звернено стягнення.

12 січня 2010 року між ПАТ Ерсте Банк, що є правонаступником ВАТ Ерсте Банк, та ОСОБА_2 укладено Додатку угоду за №2 до Кредитного договору з фізичною особою за №014/6948/2/08250 від 21 грудня 2007 року (том 1, а.с. 19-21).

Відповідно до умов п.п.1.1., 1.4., 1.7. Додаткової угоди, сторони визначили, що з 12 січня 2010 року моментом надання/отримання кредиту вважається момент зарахування грошових коштів (кредиту) на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_3 в АТ Ерсте Банк.

Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно. Розмір періодичних платежів за процентами на фактичну дату сплати процентів є змінною величиною, яка залежить від кількості днів фактичного користування кредитом та суми залишку заборгованості за кредитом на кожен день нарахування процентів, корегувань процентної ставки та облікової політики кредитора.

Повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюється позичальником щомісячно 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, згідно з графіком погашення, наведеним в додатку №1 до цієї Додаткової угоди.

Як слідує з довідки від 02 травня 2018 року за вих. №1-11-1/563-ЛК-05, виданої ПУАТ Фідобанк, ПАТ Фідобанк, що є повним правонаступником всіх та обов`язків ПАТ Фідокомбанк (який раніше мав назву ВАТ Ерсте Банк), 21 грудня 2007 року на ім`я ОСОБА_2 відкрито поточний рахунок № НОМЕР_3 в валюті долара США. 24 січня 2014 року у зв`язку з техміграцією (реорганізацією Банку) поточний рахунок № НОМЕР_3 в валюті долара США змінено на поточний рахунок № НОМЕР_6 в валюті долара США. Поточний рахунок № НОМЕР_6 в ПУАТ Фідобанк закрито 02 вересня 2016 року (том 1, а.с. 18).

Встановлено, що банк виконав свої зобов`язання згідно з умовами кредитного договору та видав ОСОБА_2 кредит в сумі 64 000 Доларів США, що підтверджується меморіальним валютним ордером за №48/2/08250 від 21 грудня 2007 року, меморіальним ордером за №540000406 від 21 грудня 2007 року, заявою про видачу готівки від 21 грудня 2007 року за №540000406, підписаною особисто позичальником, та не заперечувалось ОСОБА_2 (том 1, а.с. 32-34).

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився та будь-яких заперечень щодо укладення договору, отримання коштів та часткового їх повернення суду не надав.

Як вбачається із заяви про видачу готівки від 21 грудня 2007 року за №540000406, банком було здійснено операцію щодо зняття з рахунку ОСОБА_2 готівкових коштів у розмірі 64 000 доларів США та видачі цих коштів останньому 21 грудня 2007 року.

Факт укладення договору кредиту та отримання кредитних коштів також підтверджується: постановою Верховного суду від 18 липня 2018 року у справі за №607/3932/16 за позовом ОСОБА_2 до банку про визнання договору іпотеки недійсним, із змісту якого вбачається, що останній не заперечував факт укладення договору кредиту та отримання коштів (том 1, а.с. 158-161); заявою ОСОБА_2 на ім`я банку від 21 серпня 2014 року (том 1, а.с. 94), в якій останній, окрім іншого, зазначає, що виконує умови кредитного договору, частково повернув суму кредиту та просить вивести із іпотеки однокімнатну квартиру по АДРЕСА_2 .

ОСОБА_2 належним чином не виконував взятих на себе зобов`язань згідно умов договору кредиту та допустив виникнення заборгованості.

02 березня 2016 року Банк направив на адресу відповідачів лист-вимогу про порушення забезпеченого іпотекою зобов`язання за кредитним договором №014/6948/2/08205 від 21 грудня 2007 року. Із вказаного листа-вимоги вбачається, що у зв`язку з невиконанням відповідачами умов Кредитного договору №014/6948/2/08250, Банк вимагав у тридцятиденний строк повернути в повному обсязі всю суму заборгованості за кредитним договором, яка станом на 26 лютого 2016 року становить 1 443 903,13 гривень (том 1, а.с. 35-36).

З розрахунку заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №014/6948/2/08250 вбачається, що заборгованість ОСОБА_2 станом на 13 червня 2018 року становить 2 151 683,38 гривень, з яких:

- 558 265,74 гривень - нарахована пеня відповідно до умов п.9.1 кредитного договору;

- 18 806,68 доларів США, що по курсу НБУ станом на 13.06.2018 року еквівалентно 490 619,08 гривень - прострочені нараховані проценти;

- 168,42 доларів США, що по курсу НБУ станом на 13.06.2018 року еквівалентно 4393,66 гривень - нараховані проценти по 12 червня 2018 року включно;

- 19 133,68 доларів США, що по курсу НБУ станом на 13.06.2018 року еквівалентно 499 149,69 гривень - борг за несплаченою (простроченою) частиною кредиту;

- 22 970,98 доларів США, що по курсу НБУ станом на 13.06.2018 року еквівалентно 599 255,21 гривень залишок строкової заборгованості (том 1, а.с. 37-93).

З розрахунку заборгованості по кредиту та виписок про рух коштів по рахунку вбачається, що ОСОБА_2 часткового сплачував кредит, останній раз 31 жовтня 2014 року. Доказів протилежного судом не встановлено.

Згідно розпорядження Національного банку України, офіційний курс гривні до долара США станом на 13 червня 2018 року становить за 100 доларів США - 2608,749 гривень.

25 вересня 2020 року між ПАТ Фідобанк та ТзОВ Спектрум Ессетс укладено Договір про відступлення права вимоги за №GL3N218881 (том 2, а.с. 244-246).

Відповідно до витягу з Додатку №1 до договору про відступлення права вимоги №GL3N218881, до ТзОВ Спектрум Ессетс перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_2 за кредитним договором №014/6948/2/08250 від 21 грудня 2007 року, до іпотекодавця ОСОБА_2 за договором іпотеки від 21.12.2007 року та до поручителя ОСОБА_1 за договором поруки від 21.12.2007 року (том 2, а.с. 247-249).

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що банк належним чином виконав взяті на себе зобов`язання, надавши відповідачу кредит у сумі встановленій у договорі. На підтвердження факту укладення кредитного договору, отримання коштів, часткової сплати заборгованості за кредитом надано розрахунок заборгованості по кредиту, виписку по рахунку з яких вбачається факт використання коштів, постанову Верховного суду від 18 липня 2018 року у справі за №607/3932/16 за позовом ОСОБА_2 до банку про визнання договору іпотеки недійсним, із змісту якого вбачається, що останній не заперечував факт укладення договору кредиту та отримання коштів, заяву ОСОБА_2 на ім`я банку від 21 серпня 2014 року (том 1, а.с. 94), в якій останній, окрім іншого, зазначає, що виконує умови кредитного договору, частково повернув суму кредиту та просить вивести із іпотеки однокімнатну квартиру по АДРЕСА_2 . Відповідачі належним чином не виконували своїх зобов`язань згідно умов договору кредиту та допустили виникнення простроченої заборгованості. У добровільному порядку заборгованість не погашали. У зв`язку з невиконанням відповідачами умов кредитного договору №014/6948/2/08250, 02 березня 2016 року Банк на виконання вимог п.6.5. Кредитного договору звернувся до відповідачів із листом-вимогою про дострокове повернення у тридцятиденний строк усієї суми заборгованості за вказаним кредитним договором. Відповідно до вимог п.5.6. Кредитного договору вказаний строк настав 02 квітня 2016 року, однак відповідачі кошти Банку не повернули. Таким чином, кредитор згідно вимог частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання кредитного договору та після 02 квітня 2016 року має право лише на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів, пені, передбачених договором. Оскільки кредитор використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, то з цього часу настав строк виконання договору в повному обсязі і право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також неустойки (пені), обумовленої цим договором, припинилося. За таких обставин, вимога позивача про стягнення з відповідачів процентів, нарахованих після спливу строку встановленого п.5.6. умовами Кредитного договору, а саме після 02 квітня 2016 року та нарахованої пені, є необґрунтованими і задоволенню не підлягають. З врахуванням наведеного, суд вважає, що в судовому засіданні встановлено факт порушення відповідачами прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідачів у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором №014/6948/2/08250 від 21 грудня 2007 року у розмірі 49 837,80 доларів США, що еквівалентно 1 300 143 (один мільйон триста тисяч сто сорок три) гривень 11 копійок, виходячи із заявлених позовних вимог, із врахуванням офіційного курсу гривні до долара США станом на 13 червня 2018 року, з яких: - 42 104,66 доларів США - заборгованість по тілу кредиту, що складає -19 133,68 доларів США, борг за несплаченою (простроченою) частиною кредиту та 22 970,98 доларів США залишок строкової заборгованості, - 7 733,14 доларів США - заборгованість по процентах станом на 02 квітня 2016 року (строк виконання договору в повному обсязі і право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також неустойки (пені), обумовленої цим договором), з яких 7 705,07 доларів США нараховані проценти станом на 31.03.2016 року + 28,07 доларів США за 1, 2 квітня 2016 року (421,05/30 днів* 2 дні). Позовні вимоги про стягнення процентів за користування коштами та пені, нарахованих згідно умов договору, після 02 квітня 2016 року не підлягають до задоволення, оскільки нараховані після спливу строку виконання договору та сторонами не досягнуто згоди про порядок їх нарахування за межами строку дії договору. Вимоги про стягнення пені нараховані до 02 квітня 2016 року не підлягають до задоволення як такі, що подані з пропуском річного строку позовної давності встановленої п.1 ч.2 ст.258 ЦК, який слід обраховувати із дати зміни банком строку виконання основного зобов`язання 02 квітня 2016 року. Безпідставними є посилання відповідачів щодо пропуску позивачем трирічного строку позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості, оскільки строк позовної давності слід обраховувати із дати зміни банком строку виконання основного зобов`язання 02 квітня 2016 року, який станом на день подання позову позивачем не пропущено. Суд також не приймає до уваги твердження адвоката Бібік Г.С. про те, що меморіальні ордери не відповідають встановленим вимогам закону, відтак не можуть підтверджувати факт видачі та отримання позичальником коштів, оскільки вказані обставини самі по собі не є безперечними доказами на підтвердження таких обставин. Факт укладення кредитного договору, отримання кредитних коштів та часткове виконання умов договору не заперечувалось позичальником ОСОБА_2 та підтверджується заявою на видачу готівки, підписаною особисто ОСОБА_2 , постановою Верховного суду від 18 липня 2018 року у справі за №607/3932/16 за позовом ОСОБА_2 до банку про визнання договору іпотеки недійсним, із змісту якого вбачається, що останній не заперечував факт укладення договору кредиту та отримання коштів; заявою ОСОБА_2 на ім`я банку від 21 серпня 2014 року (том 1, а.с. 94), в якій останній, окрім іншого, зазначає, що виконує умови кредитного договору, частково повернув суму кредиту та просить вивести із іпотеки однокімнатну квартиру по АДРЕСА_2 . Суд не приймає до уваги висновок за №24 судово-економічної експертизи, складений судовим експертом Перепелюк С.М., оскільки надані висновки, у тому числі щодо відсутності документального підтвердження надання позивачем кредиту, так як меморіальні ордери не відповідають вимога закону, не спростовують вище встановлених обставин справи. Сам по собі факт відсутності договору про відкриття поточного рахунку ОСОБА_2 , невідповідність меморіальних ордерів вимогам діючого законодавства не спростовує факту виникнення між сторонами договірних відносин, отримання кредитних коштів та його часткове виконання. Факт отримання відповідачем коштів згідно договору кредиту підтверджується вищенаведеними доказами, які відповідачами не спростовані. Безпідставними також є твердження відповідачів щодо збільшення обсяг відповідальності поручителя внаслідок укладення 12 січня 2010 додаткової угоди, оскільки судом не встановлено, та відповідачем не доведено що відповідно до умов додаткової угоди збільшився обсяг відповідальності поручителя.

Колегія суддів, з даними висновками суду першої інстанції повністю погоджується, оскільки вірно застосовано норми матеріального права, висновки суду відповідають встановленим обставинам справи, виходячи з такого.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Позика. Кредит. Банківський вклад ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Отже, згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

Відповідно до статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

За змістом частин першої, другої статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

У разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Як вбачається із матеріалів справи, що 21 грудня 2007 року між ВАТ Ерсте Банк (Банк) та відповідачем ОСОБА_2 (Позичальник) укладено кредитний договір з фізичною особою за №014/6948/2/08250 (Договір), і в п.1.1. зазначено, що кредитор, на положеннях та на умовах цього Договору, надає позичальнику кредит в сумі 64 000 доларів США, зі строком користування кредитними коштами до 20 грудня 2022 року, зі сплатою 12 відсотків річних. Кредитні кошти призначені на купівлю квартири. (том 1, а.с. 12-13).

Відповідно до умов кредитного договору, надання кредиту може здійснюватись на розсуд Кредитора з позичкового рахунку позичальника через його поточний рахунок відкритий у Кредитора.

21 грудня 2007 року на ім`я ОСОБА_2 відкрито поточний рахунок № НОМЕР_3 в валюті долара США.

Виконуючи умови кредитного договору, Банк перерахував кредитні кошти, на відкритий з цією метою на ім`я ОСОБА_2 позичковий рахунок № НОМЕР_4 .

21 грудня 2007 року ОСОБА_2 звернувся із заявою про видачу готівки за №540000406, банком було здійснено операцію щодо зняття з рахунку останнім готівкових коштів у розмірі 64 000 доларів США та видачі цих коштів йому 21 грудня 2007 року.

Дані факти підтверджуються меморіальним валютним ордером за №48/2/08250 від 21 грудня 2007 року, меморіальним ордером за №540000406 від 21 грудня 2007 року, заявою про видачу готівки від 21 грудня 2007 року за №540000406, підписаною особисто позичальником, та не заперечувалось ОСОБА_2 (том 1, а.с. 32-34).

Загальні вимоги до оформлення касових документів при проведенні касових операцій банків з клієнтами визначені ч.1 гл.1 розділу ІІІ Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 14 серпня 2003 року №337 (в редакції чинній на момент видачі кредитних коштів), якою передбачено, що до вказаних документів належать: заява на переказ готівки, прибутково-видатковий касовий ордер, заява на видачу готівки, прибутковий касовий ордер, видатковий касовий ордер, грошовий чек, а також рахунки на сплату платежів та документи, встановлені відповідною платіжною системою для відправлення переказу готівки та отримання його в готівковий. Положеннями ч.2 гл.3 розділу ІІІ вказаної Інструкції передбачено, що готівка в іноземній валюті з каси банку видається за такими видатковими документами: за заявою на видачу готівки, видатковими касовими ордерами, документами на отримання переказу. Операції з виплати готівки іноземної валюти з поточних, вкладних (депозитних) рахунків або фізичним особам за переказами без відкриття поточних рахунків здійснюються через касу банку за наявності цієї валюти в повній сумі.

Банком дотримані вимоги вказаної Інструкції, яка діяла на момент видачі кредитних коштів.

Крім цього, ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився та будь-яких заперечень щодо укладення договору, отримання коштів та часткового їх повернення суду не надав.

Отже, судом першої інстанції на основі наданих позивачем письмових доказів встановлено факт видачі кредитних коштів, тому не заслуговують на увагу доводи представника заявниці, що суд зіслався на підтвердження кредитних коштів лише на постанову Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі за №607/3932/16 за позовом ОСОБА_2 до банку про визнання договору іпотеки недійсним.

Також судом встановлено, що відповідачі частково виконали умови кредитного договору, повернувши кошти, що і підтверджує факт отримання кредиту.

Щодо тверджень представника заявниці про дефектність поданих позивачем письмових доказів (меморіальних ордерів, заяви на видачу готівки) колегія суддів вважає безпідставними, оскільки інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах відповідно до статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та п.п.15 п.1 розділу 1 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженої Постановою Правління НБУ від 04.07.2018 № 75 систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку, що являють собою носії спеціального формату (паперові, електронні) у вигляді відомостей, призначених для хронологічного, систематичного або комбінованого накопичення, групування та узагальнення інформації з первинних документів, що прийняті до обліку. А неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції.

Також не заслуговують на увагу доводи представника заявниці, що судом першої інстанції було проігноровано лист НБУ за № 20-0006/845 від 09.012020, що в Кредитному реєстрі відсутня інформація про наявність у ОСОБА_2 кредитної заборгованості з огляду на те, що Банк/Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (Уповноважені особи, якого здійснюють керівництво Банком в процедурі тимчасової адміністрації, та ліквідації) відповідно до п.6 розділу ІІ Порядку надання банком/Фондом інформації до Кредитного реєстру самостійно вирішує питання трансформації даних із локальної (внутрішньої) бази даних для надання інформації до Кредитного реєстру, а тому відсутність інформації стосовно окремого боржника в такому реєстрі не означає, що його кредитна заборгованість повністю погашена (відсутні) перед окремим кредитором.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Бурка Олександра Вікторовича слід залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 квітня 2021 року залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Оскільки ухвалою суду апеляційної інстанції від 09 серпня 2021 року було зупинено дію оскаржуваного рішення суду першої інстанції до закінчення його перегляду в апеляційному порядку, а колегія суддів дійшла висновку про те, що відсутні підстави для скасування судового рішення, яке переглядалось, тому дію рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 квітня 2021 року слід поновити.

Враховуючи те, що ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 09 серпня 2021 року було частково задоволено клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Бурка Олександра Вікторовича про зменшення сплати судового збору і відстрочено сплату судового збору ОСОБА_1 до ухвалення судового рішення у справі, а апеляційний суд залишив в силі рішення суду першої інстанції, тому, слід стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , Паспорт Серія НОМЕР_7 , виданий Тернопільським МВ УМВС України в Тернопільській області 26 червня 2002 року, реєстраційна номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) в користь держави судовий збір в розмірі 29 253 (двадцять дев`ять тисяч двісті п`ятдесят три) гривні 21 копійку за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Бурка Олександра Вікторовича залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 квітня 2021 року залишити без змін.

Поновити дію рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 квітня 2021 року.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , Паспорт Серія НОМЕР_7 , виданий Тернопільським МВ УМВС України в Тернопільській області 26 червня 2002 року, реєстраційна номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) в користь держави судовий збір в розмірі 29 253 (двадцять дев`ять тисяч двісті п`ятдесят три) гривні 21 копійку за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 23 листопада 2021 року.

Головуючий

Судді