Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2562/21
Номер провадження2/711/1763/21
РІШЕННЯ
09 листопада 2021 року Придніпровський районний суд м.Черкаси у складі:
головуючого судді Демчика Р.В
за участю секретаря судового засідання Бойко О.С..,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Черкаси за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою,-
21.04.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського районного суду м.Черкаси з позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою.
Позивач в позовній заяві мотивував свої вимоги тим, що він є власником 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 , яка належить йому на підставі свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину від 22.01.2021 року, які були видані приватним нотаріусом після смерті його дружини 23.05.2020 року.
Також вказує, що по 1/6 частини вищевказаної квартири мали їхні діти відповідачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які також звернулися до нотаріуса з заявами про успадкування частки квартири.
Фактично в квартирі проживає позивач та відповідач ОСОБА_2 .. Відповідач ОСОБА_3 проживає окремо разом зі своєю сім`єю та свою частку квартири віддіє у користування брату.
Згідно з даними технічного паспорту, виготовленого станом на 03.12.2020 року на квартиру, вона складається з трьох кімнат, загальною площею 65.8 кв.м., житловою площею 37.9 кв.м., у тому числі: 1. коридор 7.3 кв.м; 2. коридор 3,9 кв.м; 3. кімната 11.3 кв.м; 4. туалет 0.9 кв.м.; ванна 2.7 кв.м.; 6. кімната 17.0 кв.м.; 7. кімната 9.6 кв.м.; 8 передпокій 9.4 кв.м.; лоджій 1.9 кв.м.; лоджія 1-8 кв.м..
Вважає, що буде правильним, встановити порядок користування квартирою, яким виділити йому, ОСОБА_1 у користування кімнату площею 17.0 кв.м. та кімнату площею 9.6 кв.м., відповідачу ОСОБА_2 , з врахуванням частки відповідача ОСОБА_3 в користування ізольовану кімнату площею 11.3 кв.м. з лоджіє.
Вказує, що відповідач ОСОБА_2 чинить перешкоди у користуванні квартирою і вони не можуть знайти домовленості у користуванні квартирою.
Також, вказує, що у зв`язку з розглядом вказаною справи ним був сплачений судовий збір в сумі 908.00 грн та витрати на правничу допомогу сумі 5000 грн.
Таким чином, позивач просить суд, - встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 наступним чином: - у користування позивача виділити житлові кімнати, площею 17,0 кв.м. з лоджією та 9,6 кв.м.; - у користуванні відповідача ОСОБА_3 з врахуванням частки відповідача ОСОБА_2 залишити житлову кімнату, площею 11.3 кв.м. з лоджією. У загальному користуванні залишити: кухню 9.4 кв.м., коридор 7.3 кв.м; коридор 3,9 кв.м; туалет 0.9 кв.м.; ванну 2.7 кв.м.; передпокій 9.4 кв.м.
17 травня 2021 року ухвалою суду відкрито провадження за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін.
13.08.2021 року позивачем ОСОБА_1 подано уточнену позовну заяву, в якій просив встановити порядок користування в трикімнатній квартирі АДРЕСА_2 та виділити:
- ОСОБА_1 у користування ізольовану кімнату літ.6 площею 17.0 кв.м. з лоджією, ізольовану кімнату літ 7 площе 9.6 кв.м;
- ОСОБА_2 надати в користування Ѕ частку (жила площа 5.565 кв.м) ізольованої кімнати літ.3 житло площею 11.3 кв.м. з Ѕ частки лоджії в даній кімнаті;
- ОСОБА_3 надати в користування Ѕ частку (жила площа 5.565 кв.м) ізольованої кімнати літ.3 житло площею 11.3 кв.м. з Ѕ частки лоджії в даній кімнаті.
У загальному користуванні залишити: кухню 9.4 кв.м., коридор 7.3 кв.м; коридор 3,9 кв.м; туалет 0.9 кв.м.; ванну 2.7 кв.м.; передпокій 9.4 кв.м.
16 вересня 2021 року ухвалою суд закрито підготовче провадження у справі а призначено до розгляду по суті.
Представник позивача адвокат Ліннік М.С. в судове засідання не з`явився. До початку розгляду справи подав заяву про проведення судового засідання без його участі та участі позивача. Уточнені позовні вимоги підтримав та просив задоволити.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися. Про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.
Згідно до п. п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом N 475/97-ВР від 17.07.97 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд, у зв`язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачами відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідачів, згідно ст. ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 22.01.2021 року (1/2 частка) та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.01.2021 року (1/3 частка).

По 1/3 частки, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.01.2021 квартири АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Судом також встановлено, що вищевказана квартира є трьохкімнатною загальною площею 65.8 кв.м., житловою площею 37.9 кв.м., у тому числі: 1. коридор 7.3 кв.м; 2. коридор 3,9 кв.м; 3. кімната 11.3 кв.м; 4. туалет 0.9 кв.м.; ванна 2.7 кв.м.; 6. кімната 17.0 кв.м.; 7. кімната 9.6 кв.м.; 8 передпокій 9.4 кв.м.; лоджій 1.9 кв.м.; лоджія 1-8 кв.м. Дані обставини підтверджуються технічним паспортом, виданим КП «Черкаське обласне об?єднане бюро технічної інвентаризації» станом на 03.12.2020 року. На даний час технічні характеристики квартири не змінились.

Крім того, із Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна № від 22.01.2021 року вбачається, що квартира АДРЕСА_1 на праві приватної (спільної часткової) власності належить в тому числі і ОСОБА_1 (2/3 частки на підставі свідоцтва про право власності , серія та номер:88, виданий 22.01.2021, видавник ОСОБА_4 , приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу; свідоцтва про право на спадщину , за законом. Серія та номер 89, виданий 22.01.2021 . видавник ОСОБА_4 , приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу).

До того ж, сторони зареєстровані у даній квартирі. Між тим, позивач та відповідач не можуть у добровільному порядку домовитися про порядок користування вищевказаною квартирою, що порушує права та інтереси кожного з володільців спірної квартири.

При вирішенні цього спору суд керується нормами цивільного законодавства, які визначають зміст права власності, проголошують його непорушність та встановлюють способи здійснення права спільної часткової власності.

Так, за приписом статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до статті 319 цього Кодексу, яка встановлює визначальні принципи здійснення права власності, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Стаття 321 ЦК України, у якій закріплений конституційний принцип непорушності права власності, проголошує, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

За приписами ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Ч.1 ст. 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Нормою ч. 3 ст. 358 ЦК України визначено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Пленум Верховного Суду України в п. 14 постанови від 22 грудня 1995 року N 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності" роз`яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Норма ч. 3 ст. 358 ЦК України свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленості. Водночас при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

У цій справі спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, у користування сторонам спору необхідно надати приміщення, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно.

При цьому, як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 08 серпня 2018 року у справі N 308/11707/14-ц, допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Зважаючи на те, що сторонам справи неможливо виділити в користування ті частини спільного майна в натурі, які б точно відповідали їх частці у праві спільної часткової власності, суд при встановленні порядку користування квартирою АДРЕСА_1 вважає за необхідне відійти від відповідності реальних часток ідеальним.

Встановлюючи порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , суд дійшов висновку про необхідність виділити в користування ОСОБА_1 житлову кімнату площею 17.0 кв.м. з лоджією, житлову кімнату площею 9.6 кв.м, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 виділити у спільне користування житлову кімнату площею 11.3 кв.м. з лоджії даної кімнати.

Поряд з цим суд залишає у спільному користуванні сторін справи допоміжні приміщення коридор; коридор; туалет ; ванну; передпокій (N 1,2,4,5,8 на плані квартири в технічному паспорті на квартиру).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України), обов`язок доказування покладається на сторін (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Так, відповідно до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, тобто щодо обставин, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Що стосується вимоги позивача про стягнення витрат по справі, а саме оплату судового збору в сумі 908.00 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 5000 грн., а всього на загальну суму 5908.00 грн., суд зазначає наступне:

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін.

У відповідності до вимог ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву.

Вимогами ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з вимогами ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

За приписами ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Відповідно до вимог п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Положеннями ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Згідно вимог ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У відповідності до приписів ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи представником позивача надано копію договору від 23.02.2021 року про надання юридичних послуг, укладеного між замовником ОСОБА_1 та виконавцем адвокатом Ліннік М.С., відповідно до пункту 5.1 обумовлений гонорар 5000.00 грн., являється гонораром за виконану роботу.(а.с.21)

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу ОСОБА_1 надано квитанцію № б/н від 22.04.2021 року на суму 1000.00 грн., квитанцію №б/н від 03.03.2021 року на суму 2000.00 грн., квитанцію №б/н від 20.04.2021 року на суму 2000.00 грн.( а.с. 22, 24,25) .

Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг та умовами договору. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 року у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

При вирішенні питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу суд приймає до уваги конкретні обставини справи, складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, приходить до висновку, що витрати на правничу допомогу в розмірі 5000.00 грн. є не співмірними зі складністю справи та часом, витраченим на надання правничої допомоги, у зв`язку із чим підлягають відшкодуванню частково у розмірі 2 500.00 грн.

А тому суд вважає, що відшкодуванню солідарно з відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_3 підлягають витрати позивача ОСОБА_1 на правничу допомогу в сумі 2500.00 грн.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір по 454.00 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 76, 77, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 352, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою задовольнити частково.

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 наступним чином:

- виділити ОСОБА_1 у користування житлову кімнату площею 17.0 кв.м. з лоджією, житлову кімнату площею 9.6 кв.м (N 6,7 на плані квартири в технічному паспорті на квартиру);

- виділити ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у спільне користування житлову кімнату площею 11.3 кв.м. з лоджії даної кімнати (N 3 на плані квартири в технічному паспорті на квартиру).

Допоміжні приміщення коридор; коридор; туалет ; ванна; передпокій (N 1,2,4,5,8 на плані квартири в технічному паспорті на квартиру) залишити у спільному користуванні.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП в матеріалах справи відсутній, місце проживання АДРЕСА_3 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП в матеріалах справи відсутній на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3 ) судовий збір в сумі по 454 грн. 00 коп. з кожного.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП в матеріалах справи відсутній, місце проживання АДРЕСА_3 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП в матеріалах справи відсутній на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3 ) понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 500 грн. 00 коп.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, а відповідачем - в той же строк з дня залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Головуючий: Р. В. Демчик