Провадження № 4-с/359/38/2021
Справа № 359/4677/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

30 вересня 2021 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі

головую чого судді Муранової-Лесів І.В..

при секретарі Шляхетко Ю.В.,

за участі представника заявника (боржника) - ОСОБА_1 ,

державного виконавця - Письок Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Письок Юрія Вікторовича, заінтересована особа - стягувач ОСОБА_3 , про визнання неправомірними дії, скасування довідки-розрахунку та зобов`язання провести перерахунок з урахуванням сплачених сум, -

встановив:

06.07.2021 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області від представника заявника ОСОБА_2 - адвоката Кузьменка В.О., надійшла вище зазначена скарга про визнання неправомірними дії головного державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Писька Юрія Вікторовича при виконанні виконавчого провадження ВП №54183416 в частині складення ним довідки-розрахунку заборгованості з аліментів за період з 01.08.2017 р. по 31.05.2021 р. №43266 від 25.06.2021 р.; скасування довідки-розрахунку заборгованості з аліментів за період з 01.08.2017 р. по 31.05.2021 р. №43266 від 25.06.2021 року та зобов`язання провести перерахунок з урахування сум сплачених аліментів.

Скарга обґрунтована наступним. В Бориспільському міськрайонному відділі державної виконавчої служби центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження ВП №54183416, відкрите на підставі виконавчого листа №2/359/423, який видано Бориспільським міськрайонним судом Київської області від 14.06.2017 р., згідно з яким ОСОБА_2 зобов`язаний сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_3 на утримання дітей, доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 30.09.2016 р. і до досягнення повноліття ОСОБА_6 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 включно. Головним державним виконавцем Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Письок Юрієм Вікторовичем було складено довідку-розрахунок заборгованості з аліментів за період з 01.08.2017 р. по 31.05.2021 р., №43266 від 25.06.2021 року, відповідно до якої заборгованість по аліментах складає 18294,70 грн., а саме: не було сплачено аліменти в періоди: серпень - вересень 2017 року, з жовтня 2017 року по квітень 2018 року, січень 2020 року, березень - квітень 2020 року, а також не сплачено аліменти з прибутку в грудні 2019 року, сума яких склала 49 000 грн.

Заявник вважає, що розрахунок не відповідає вимогам діючого законодавства, а саме: не враховано, що аліменти за серпень - вересень 2017 року, з жовтня 2017 року по квітень 2018 року, січень 2020 року, березень - квітень 2020 року ним сплачувались, відповідно до банківських квитанцій, що є додатком до скарги, переказ грошових коштів на ім`я ОСОБА_3 здійснювався від імені самого платника аліментів, а також від імені його батька ОСОБА_8 . Також зазначає, що виконавець всупереч вимог закону нарахував аліменти на грошові кошти 49000, отримані від продажу автомобіля, що за своїм визначенням не є доходами чи заробітком в розумінні вимог ст.195 СК України та Постанови КМУ від 26 лютого 1993 р. №146.

Ухвалою від 08.07.2021 скаргу призначено до судового розгляду (а.с. 18).

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 повністю підтримав скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі.

Представник Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) державний виконавець Письок Ю.В. заперечував проти скарги, посилаючись на те, що він не враховував квитанції про перерахування коштів, які були подані не від імені боржника ОСОБА_2 , крім того вважав, що аліменти мають нараховуватися на усі види доходів, в тому числі від продажу автомобіля.

Стягувач ОСОБА_3 на розгляд скарги не з`явилася повторно, була повідомлена про дату та час судового розгляду належним чином. Будучи обізнаною про розгляд скарги у Бориспільському міськрайонному суді з 25.08.2021 (а.с.20), будь-яких заперечень по суті поданої скарги не подала.

Відповідно до вимог ч.2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

У зв`язку з цим суд не задовільнив клопотання представника ОСОБА_3 адвоката Сацика В.О. щодо відкладення судового розгляду.

Заслухавши пояснення представників, дослідивши матеріали справи, відповідні матеріали виконавчого провадження, суд дійшов висновку, що скарга обґрунтована та підлягає задоволенню за наступних підстав.

Згідно з постановою головного державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції У Київській області (після перейменування - Бориспільський міськрайонний відділ державної виконавчої служби центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ)) Письок ЮВ. Від 21 червня 2017 року було відкрито виконавче провадження ВП54183416 з примусового виконання виконавчого листа №2/359/423, виданого 14 червня 2017 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, на утримання доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с.31).

25.06.2021 державним виконавцем Письок Ю.В. було складено довідку-розрахунок заборгованості з аліментів за період з 01.08.2017 р. по 31.05.2021 р., №43266 (а.с.6-7).

Відповідно до зазначеної довідки заборгованість по аліментах станом на 31.05.2021 складає 18 294,70 грн.. У тому числі зазначено, що в серпні, вересні, листопаді грудні 2017 року та в січні-квітні 2018 року, а також в січні, березні та квітні 2020 року аліменти не сплачувалися, а в грудні 2019 року державним виконавцем нараховано аліменти в сумі 17466 гривень 50 копійок з доходу - 52399 гривень 51 копійка.

Разом із цим, в матеріалах виконавчого провадження наявні квитанції про перерахування коштів стягувачу у серпні та листопаді 2017 року, а також у лютому, березні, квітні та травні 2018 року, в лютому, квітні та травні 2020 року, які не враховані державним виконавцем при обчислення заборгованості, не зважаючи на вказане призначення платежу - аліменти за ОСОБА_2 (а.с.11)

При цьому, як вбачається з долучених Довідок про доходи заявника ОСОБА_2 , боржника у виконавчому провадження, останній в зазначений у довідці період 2017-2020 роки працював у ТОВ «УЗОЛОЧ», директором якого є ОСОБА_8 , яким і здійснювалось перерахування коштів (а.с.11, 12-16).

Будь-які дані, що стягувач не отримувала коштів відповідно до наданих квитанцій, в матеріалах виконавчого провадження відсутні.

Крім того, як визнано учасниками та як вбачається з інформації, викладеній в листі Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м.Києві від 12 квітня 2021 року №31/26-37886, адресованому Бориспільському міськрайонному відділу державної виконавчої, на підставі договору купівлі-продажу №5747/19/003619, укладеного 07.12.2019 ТОВ «Консалтингова компанія «АРКОН», здійснено перереєстрацію на нового власника автомобіля FORD FIESTA, 2008 року випуску, кухов НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , який належав боржнику ОСОБА_2 .. Зазначена в договорі вартість транспортного засобу: 49000 гривень (а.с.8).

Як визнано учасниками, зазначена сума 49000 гривень, врахована державним виконавцем при складанні довідки-розрахунку у суму доходу платника аліментів ОСОБА_2 за грудень 2019 року та на вказану суму нараховані аліменти (а.с.6-7).

При цьому, згідно з Довідкою про доходи, виданою ТОВ «УЗОЛОЧ» ОСОБА_2 у грудні 2019 року була нарахована заробітна плата в сумі 4223,00гривень , з якої утримано податок з доходів фізичних осіб - 823,49 гривень, тобто дохід становив - 3399,51 гривень, як і в попередній період з травня по листопад 2019 року (а.с.14). Саме такий дохід і був зазначений державним виконавцем у довідці розрахунку у травні-листопаді 2019 року (а.с.6-7).

Таким чином, дохід зазначений в оскаржувані довідці за грудень 2019 року в сумі 52399,51 гривень складається з фактично отриманого доходу за місцем роботи боржника в ТОВ «УЗОЛОЧ» в сумі 3399,51 гривень та вартості відчуженого ним транспортного засобу 49000 гривень (3399,51+49000,00=52399,51).

Відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У відповідності до ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду:

а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи;

б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Відповідно до вимог ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Суд звертає увагу, що відповідно до вимог ч.1 ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад:

1) верховенства права;

2) обов`язковості виконання рішень;

3) законності;

4) диспозитивності;

5) справедливості, неупередженості та об`єктивності;

6) гласності та відкритості виконавчого провадження;

7) розумності строків виконавчого провадження;

8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями;

9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

За змістом ч.1 ст.18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Водночас, відповідно до обов`язків, визначених п.1 ч.2 цієї статті, виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Так, згідно з вимогами ч.1 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом.

Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Згідно з вимогами ч.3 цієї статті в изначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Відповідно до ч.4 вказаної статті виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті.

Відповідно до вимог ч.6 цієї статті, у разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця.

Якщо стягнути аліменти в зазначеному розмірі неможливо, підприємство, установа, організація, фізична особа - підприємець, фізична особа, які проводили відрахування, нараховують боржнику заборгованість із сплати аліментів.

В силу вимог ч.8 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

З наведеного вбачається, що при обчисленні розміру заборгованості зі сплати аліментів, виконавець мав діяти з дотриманням принципу законності, вимог Закону України «Про виконавче провадження», нараховуючи аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Так, за загальним вимогами, визначеними ч.ч.1,2 ст.73 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення не може бути звернено на такі виплати:

1) вихідну допомогу, що виплачується в разі звільнення працівника;

2) компенсацію працівнику витрат у зв`язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням;

3) польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних;

4) матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю;

5) допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами;

6) одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини;

7) допомогу при усиновленні дитини;

8) допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування;

9) допомогу на дітей одиноким матерям;

10) допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом;

11) допомогу на лікування;

12) допомогу на поховання;

13) щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на території, що зазнала радіоактивного забруднення;

14) дотації на обіди, придбання путівок до санаторіїв і будинків відпочинку за рахунок фонду споживання.

Стягнення не здійснюється також із сум:

1) неоподатковуваного розміру матеріальної допомоги;

2) грошової компенсації за видане обмундирування і натуральне постачання;

3) вихідної допомоги в разі звільнення (виходу у відставку) з військової служби, служби в поліції та Державної кримінально-виконавчої служби України, а також грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та в інших випадках, передбачених законом;

4) одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві;

5) грошової допомоги, пов`язаної з безоплатним забезпеченням протезування (ортезування) учасника антитерористичної операції, учасника здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, які втратили функціональні можливості кінцівок, благодійної допомоги, отриманої зазначеними особами, незалежно від її розміру та джерела походження.

За змістом ч.1 ст.195 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

За змістом ч.3 цієї статті розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Так, відповідно до вимог ст.81 Сімейного кодексу України перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Такий Перелік було затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146.

Затвердженим Переліком видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, не передбачено можливості нарахування аліментів на доходи від продажу майна, що перебуває у власності платника аліментів.

Розширене, на розсуд державного виконавця, тлумачення вищевказаного нормативного акту - Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146, суд вважає незаконним і неправомірним, оскільки призвело до втручання в право власності заявника.

Так, аналізом зазначеного Переліку встановлено, що до нього включено різни видів доходів (зокрема, доходи від підприємницької діяльності, селянських (фермерських) господарств, кооперативів, об`єднань громадян, а також доходів, що припадають на частку платника аліментів від присадибної ділянки або підсобного господарства), в тому числі, як такі, як заробітна плата, а також винагороди, пенсії допомога по безробіттю та інші.

Слід зазначити, що за змістом вказаного Переліку, який мав враховуватись державним виконавцем, поняття «доходи» (прямо вказаний в назві нормативного акту) є значно ширшим від поняття «заробіток», який є платою за певну виконану роботу.

Так, підпункт 19 пункту 1 затвердженого КМУ Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, передбачає, що утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з: інших видів заробітку.

Таким чином, за змістом вказаної норми права визначено, що утримання аліментів провадиться з «інших видів заробітку» працівників, тобто працюючих осіб, які отримують заробіток, що не передбачений підпунктами 1-18 цього ж пункту Переліку.

Проте, жодні підстави відносити до «інших видів заробітку» плату, отриману за договором купівлі-продажу належного платнику аліментів майна, у державного виконавця відсутні.

Таке безпідставно розширене тлумачення норми чинного законодавства є втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, яке нерозривно пов`язано з правом на розпорядження таким майном.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Визнаючи право будь-якої особи на безперешкодне користування та розпорядження своїм майном, стаття 1 Першого Протоколу за своєю суттю є гарантією права власності, право користуватися та розпоряджатися своїм майном - це загальний та принциповий аспект права власності.

Загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад.

Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії. З урахуванням вимог справедливості та розумності будь-який суб`єкт приватного права безумовно спрямовує на споживання лише такі доходи, які становлять безумовний приріст його майна (заробітна плата, гонорари, плата за надання послуг, доходи від процентів по депозитам, орендна плата тощо). Саме тому лише той дохід, який збільшує майно платника аліментів, якщо тільки він прямо не звільнений від цього Переліком видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів, має враховуватись під час визначення розміру аліментів.

Натомість, грошовий дохід, який є просто еквівалентом відчуженого платником аліментів майна, не повинен враховуватись під час визначення розміру аліментів.

Тлумачення наведених вище норм права дає підстави для висновку, що виручення боржником грошових коштів від продажу нерухомого (рухомого) майна, в обмін на передачу покупцю права власності на зазначене нерухоме майно, не має наслідком отримання доходу платником аліментів, а є грошовим еквівалентом вартості цього майна до його продажу та не є видом заробітку (доходу), з якого стягуються аліментні платежі, у розумінні Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів.

Відповідних висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 25 січня 2021 року в справі №758/10761/13-ц, відступивши від правового висновку Верховного Суду у складі колегії судів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 липня 2020 року у справі 234/15413/17 про те, що дохід від відчуження належного боржникові нерухомого майна, набутого ним до укладення шлюбу та народження дитини, відноситься до Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів, а тому на такий дохід може бути здійснено нарахування аліментів у межах виконавчого провадження.

Як закріплено в ст.19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд звертає увагу, що нарахування аліментів позивачу здійснюється відповідно до ч.1 ст.195 Сімейного кодексу України, оскільки він працює та отримує заробіток.

У будь-якому випадку, в силу вимог ч.3 ст.195 Сімейного кодексу України, розмір заборгованості за аліментами в разі виникнення спору, обчислюється судом.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що за вказаних обставин скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Строк звернення зі скаргою заявником не порушений.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 43, 81, 82, 89, 258, 259, 260-261, 268, 273, 450-452 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірним дії головного державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Письок Юрія Вікторовича при виконанні виконавчого провадження ВП №54183416 в частині складення ним довідки-розрахунку заборгованості за період з 01.08.2017 по 31.05.2021 №43266 від 25.06.2021.

Скасувати довідку-розрахунок заборгованості за період з 01.08.2017 по 31.05.2021 №43266 від 25.06.2021, складену головним державним виконавцем Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Письок Юрієм Вікторовичем та зобов`язати провести перерахунок з урахуванням сплачених сум аліментів.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга Київському апеляційному суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом п`ятнадцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття ухвали суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. В. Муранова-Лесів