Номер провадження: 22-ц/813/2983/21
Номер справи місцевого суду: 523/423/19
Головуючий у першій інстанції Аліна С. С.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Князюка О. В.,

суддів: Погорєлової С.О., Таварткіладзе О. М.,

за участю секретаря судового засідання - Дерезюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 28.10.2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ "Приватбанк", треті особи: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Гамбаль Олександр Євгенович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк», треті особи: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Гамбаль Олександр Євгенович в якому просив:

-визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №5874, вчинений Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем від 07.07.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 125 137, 47 грн.;

-cтягнути з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі в розмірі 1344,70 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував на те, що у грудні 2018 р. йому стало відомо про наявність виконавчого провадження №55722537 з Єдиного реєстру боржників. Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження, він дізнався, що приватним виконавцем Гамбаль О.Є. здійснюється виконавче провадження на підставі виконавчого напису від 07.07.2017 р. №5874, вчиненого приватним нотаріусом Чернігівського нотаріального округу Завалієвим А.А.. В резолютивній частині виконавчого документа зазначено, що стягнення з позивача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості в сумі - 125 137,47 грн. здійснюється відповідно до кредитного договору від 21 серпня 2007 р., стягнення здійснюється за період з 21.08.2007 р. по 31.05.2017 р.. З виконавчого напису вбачається, що розрахунок заборгованості здійснений за період з 21 серпня 2007 р.. Отже, у Банку виникло право достроково стягнути всю суму заборгованості, при цьому Банк звернувся із заявою про вчинення виконавчого напису лише 07.07.2017 р., тобто після спливу трирічного строку із дня виникнення права вимоги. З цього випливає, що нотаріусом було порушено Порядок вчинення нотаріальних дій, оскільки відповідачем пропущено строк звернення із заявою.

Щодо безспірності кредитної заборгованості позивач зазначає, що про наявність кредитного договору та про його невиконання йому стало відомо тільки після відкриття виконавчого провадження. В матеріалах виконавчого провадження відсутній кредитний договір та його номер, за яким провадиться стягнення заборгованості.

На підставі викладеного, позивач вважає, що Приватним нотаріусом при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не було встановлено безспірність заборгованості за кредитним договором від 21.08.2007 р., не було перевірено обґрунтованості суми заборгованості та не було перевірено дотримання умови щодо трирічного строку з дня виникнення права вимоги у відповідача

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 28.10.2020 року позов ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк», треті особи: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Гамбаль Олександр Євгенович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що позивач ОСОБА_1 не надав суду письмових доказів про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №5874, вчинений Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем від 07.07.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 125 137, 47 грн.; та про стягнення з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 судових витрат в розмірі в розмірі 1344,70 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 не довів суду ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Коротний зміст вимог апеляційної скарги

«10» грудня 2020 року ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 28.10.2020 року. Вважає рішення суду першої інстанції ухваленим з порушенням норм процесуального права, а отже незаконним. Просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 28.10.2020 року та ухвалити рішення про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 07.07.2017 року, реєстраційний номер 5874, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем, яким стягується з ОСОБА_1 заборгованість у сумі 125 137,47 за кредитним договором №б/н, нібито укладеним 21 серпня 2007 року між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк».

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу та заперечення інших учасників справи

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що відповідно до статті 88 Закону України «про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів вказаної статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Зазначає, що за змістом резолютивної частини виконавчого напису вбачається, що розрахунок заборгованості здійснений за період з 21 серпня 2007 року.

Таким чином апелянт вважає, що з 21 серпня 2007 року у банку виникло право достроково стягнути всю заборгованість, при цьому із заявою про вчинення виконавчого напису відповідач звернувся через 10 років, лише 07.07.2017 року, тобто після спливу трирічного строку із дня виникнення права вимоги. Натомість, відповідно до п. 3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій, нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Апелянт заперечує щодо доводів відповідача про переривання строків, у зв`язку з частковою оплатою боргу, оскільки Банком не надано жодних доказів на підтвердження даного твердження.

За таких умов, ОСОБА_1 вважає виконавчий напис таким, що вчинений із порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій, в тому числі зазначає, що відповідачем пропущено строк, протягом якого можна звернутися із заявою про вчинення оскаржуваного напису.

Апелянт звертає увагу колегії суддів на той факт, що тільки після відкриття виконавчого провадження, від приватного виконавця Гамбаль О.Є дізнався про наявність такого кредитного договору.

Зазначає, що як вбачається з матеріалів справи та виконавчого провадження відсутній сам кредитний договір від 21 серпня 2007 року, який би надав можливість як апелянту, так і суду встановити власне підписання договору, відомості про строк його виконання, порядок нарахування та розмір штрафів пені, комісії за неналежне виконання, інших істотних умов.

Крім того, ОСОБА_1 вказує, що безспірність заборгованості підтверджується документами передбаченими Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Пунктом 2 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за кредитним договором, нотаріусу необхідно надати: а) оригінал кредитного договору, б) засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про погашення заборгованості.

Проте, доказів надання таких документів немає ані в матеріалах справи, ані в матеріалах виконавчого провадження.

Апелянт стверджує, що ніяким чином не визначає заборгованість перед кредитором. Адже не укладав кредитного договору, в свою чергу відповідачем не надано жодного доказу на спростування вказаного твердження.

ОСОБА_1 зазначає, рішення суду першої інстанції ухвалене опираючись лише на слова відповідача, що є грубим порушення норм цивільного процесуального права, а отже незаконним та підлягає скасуванню.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

25 травня 2021 року від приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду в особі головуючого судді Князюка О.В. від 21.01.2021 року провадження по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 28.10.2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ "приватбанк", треті особи: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Гамбаль Олександр Євгенович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню було відкрито.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21.01.2021 року справу було призначено до розгляду на 03.06.2021 року на 10:30 год.

В судове засідання 03.06.2021 року з`явився позивач - ОСОБА_1 , апеляційну скаргу підтримував у повному обсязі.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, про дату час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03.06.2021 року було витребувано у приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича належним чином завірені, прошиті та пронумеровані матеріали, що стали підставою вчинення виконавчого напису (нотаріальну справу) від 07.07.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 125 137, 47 грн. зареєстрованого в реєстрі за № 5874 від 2017 року. Розгляд справи було відкладено на 18 листопада на 09:45 год.

18 листопада в судове засідання з`явився ОСОБА_1 , апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, просив суд її задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Причини неявки не повідомили. Заяв, клопотань не надали.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому вирішені питання щодо розгляду справи по суті, усвідомленість її учасників про розгляд справи, колегія суддів ухвалила розглянути справу за вищевказаною явкою сторін.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини

Судом встановлено, що 07.07.2017 р. приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк», що є правонаступником ЗАТ КБ «Приватабанк» невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору від 21.08.2007 та розрахунку заборгованості за договором станом на 31.05.2017 р. грошових коштів у сумі 4749,06 дол. США, що за курсом 26,35 відповідно до службового розпорядження НБУ від 31.05.2017р. складає 125 137,47 грн:

- заборгованість за тілом кредиту у розмірі 979,82 дол. США;

- заборгованість за відсотками у розмірі 3125 дол. США;

- заборгованість з пені та комісіїу розмірі 400 дол. США;

- заборгованість по штрафам (фіксована частина) у розмірі 18,97 дол. США;

- заборгованість за штрафами ( відмоток від суми заборгованості) у розмірі 225,24 дол. США, стягнення здійснюється за період з 21.07.2007р. по 31.05.2017р. Зареєстровано в реєстрі за № 5874 (а.с.19).

06.02.2018 р. приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Гамбаль О.Є. відкрито виконавче провадження № 55722537 з примусового виконання виконавчого напису №5874 виданого 07.07.2017р. приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 125 137,47 грн. (а.с. 17-18).

16.02.2018 р. приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Гамбаль О.Є. винесено постанову про арешт майна боржника (а.с. 25).

03.04.2018 р. приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Гамбаль О.Є. винесено постанову про розшук майна боржника ОСОБА_1 (а.с. 26-27).

23.11.2018 р. приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Гамбаль О.Є. винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 (а.с. 28-29).

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтями 5, 12, 13, 81, 83 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження").

Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172 (далі Перелік).

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України "Про нотаріат" та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою N 662 Перелік документів доповнено після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин»

Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості".

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі N 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин".

Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі N 826/20084/14 залишено без змін.

Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно до частин восьмої, одинадцятої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року (далі - КАС України), суд може визнати нормативно-правовий акт незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, повністю або в окремій його частині. Резолютивна частина постанови суду про визнання нормативно-правового акта незаконним або таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, і про визнання його нечинним невідкладно публікується відповідачем у виданні, в якому його було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

У частині п`ятій статті 254 КАС України зазначено, що постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, -через п`ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України (стаття 255 КАС України).

Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14.

Вказані висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 року у справі № 910/10374/17.

На виконання Ухвали Одеського апеляційного суду від 03.06.2021 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. було надано копії документів. На підставі яких було вчинено виконавчий напис від 07 липня 2017 року за реєстровим №5874.

Як вбачається з матеріалів наданих приватним нотаріусом кредитний договір від 21.08.2007 року укладений між ПАТ АТ «Приватбанк» та ОСОБА_1 не був нотаріально посвідчений на момент укладення договору.

Таким чином, вчиняючи 07.07.2017 р. приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк», що є правонаступником ЗАТ КБ «Приватабанк» невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору від 21.08.2007 та розрахунку заборгованості за договором станом на 31.05.2017 р. грошових коштів у сумі 4749,06 дол. США, що за курсом 26,35 відповідно до службового розпорядження НБУ від 31.05.2017р. складає 125 137,47 грн.: неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" від 21 березня 2017 року N 23.

Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: "Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника".

Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягають виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" та Переліку документів.

Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, за результатами апеляційного розгляду колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скарги слід задовольнити, а рішення суду скасувати, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 28.10.2020 - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до АТ "Приватбанк", треті особи: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Гамбаль Олександр Євгенович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №5874, вчинений Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем від 07.07.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 125 137, 47 грн.;

Стягнути з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 2 498,00 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 23.11.2021 року.

Головуючий: О.В. Князюк

Судді: С.О. Погорєлова

О.М. Таварткіладзе