Справа № 442/4436/21 Головуючий у 1 інстанції: Крамар О.В.
Провадження № 22-ц/811/2673/21 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів: Ванівського О.М., Крайник Н.П.,

при секретарі Ждан К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про визнання правочину частково недійсним,-

В С Т А Н О В И В :

10.06.2021 позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача, в якому просить визнати частково недійсним кредитний договір №Z62/00200/005803475 від 11.10.2019, укладений між нею та АТ «Ідея Банк» в особі Дрогобицького відділення АТ «Ідея Банк» на суму 49382,00 грн. за змінюваною процентною ставкою 15% річних, строком на 36 місяців з моменту його укладення в частині встановлення та нарахування плати за обслуговування кредитної заборгованості та скасувати нараховану прострочену плату за обслуговування кредиту в сумі 7133,70 грн.; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок її кредитних зобов`язань за кредитним договором №Z62/00200/005803475 від 11.10.2019 без плати за обслуговування кредиту та кредитної заборгованості, зарахувавши сплачену нею строкову плату за обслуговування кредиту з 10.11.2019, часу укладення оспорюваного правочину, у рахунок інших обов`язкових платежів за кредитним договором; зобов`язати відповідача зменшити нарахований строковий основний борг в сумі 33690,78 грн до 15 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 11.10.2019 між нею та відповідачем в особі Дрогобицького відділення АТ «Ідея Банк» укладений кредитний договір

№Z62/00200/005803475 на суму 49382,00 грн. за змінюваною процентною ставкою 15% річних, строком на 36 місяців. При цьому нею також були надані кредитору документи, які підтверджують її інвалідність другої групи.

В подальшому нею сплачено позичальнику тіло кредиту в сумі 40000,00 грн. Залишок станом на 07.06.2021 становить 52161,89 грн. враховуючи важке фінансове становище в жовтні 2020 позивач зверталась до відповідача з проханням реструктурувати залишкову суму, однак їй відмовлено.

Вважає, що оскільки являється інвалідом другої групи, а також перебуває на консультативному обліку в лікаря-психіатра внаслідок хронічного психічного захворювання вона не мала достатнього обсягу цивільної дієздатності для вчинення будь-яких правочинів на момент укладення оспорюваного договору. Відповідач не мав права укладати з нею кредитний договір і, як наслідок, вимагати стягнення суми відсотків.

Крім цього, позивачка звертає увагу на те, що відповідач, встановлення у кредитному договорі сплату щомісячної комісії фактично за обслуговування кредиту банком є незаконним, не відповідає вимогам справедливості та суперечить законодавству про захист прав споживачів. Враховуючи вказане, позивачка змушена звернутися до суду.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02 липня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про визнання правочину частково недійсним відмовлено.

Рішення суду в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 . Вважає рішення суду незаконним, необгрунтовним та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального права, а висновки суду є такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Вважає, що судом не було взято до уваги виписку лікаря спеціаліста №318 від 07 жовтня 2020 року. Стверджує, що на момент укладення договору вона була особою з інвалідністю 2-ої групи з дитинства, внаслідок психічного захворювання, в зв`язку з чим вона не мала достатнього обсягу цивільної дієздатності для вчинення будь-яких правочинів. В апеляційній скарзі скаржник просить рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02 липня 2021 року скасувати та постановити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про час та дату розгляду справи були повідомлені належним чином.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 04 листопада 2021 року, є дата складення повного судового рішення 22 листопада 2021 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні заявленого позову суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для визнання недійсним пункту кредитного договору, а також недоведеності позивачем її недієздатності в момент підписання договору.

З такими висновками колегія суддів частково не погоджується з наступних підстав.

10.11.2019 між АТ «Ідея Банк», ТзОВ «Нью Файненс Сервіс» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту та страхування № Z62/00200/005803475, згідно з яким банк надає позивачу кредит в сумі 49382,00 грн., зі сплатою 15% річних та строком на 36 місяців. Вказаний договір підписаний сторонами.

Відповідно до п.1.5 даного договору під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим Договором та Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб,за надання яких встановлюється плата, відповідно до п.5 Додатку №1 (паспорт споживчого кредиту) як «Інші послуги Банку». Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в Банку сплачується згідно діючих тарифів Банку. Тарифи є невід`ємною частиною Договору та розміщені на веб-сайті банку.

Згідно п.3.2. Кредитного договору ДКБОФО, Тарифи та Паспорт споживчого кредиту є невід`ємними складовими кредитного договору.

Згідно п. 6. Кредитного договору, всі відносини між Позичальником та Банком, що не врегульовані Договором, регулюються ДКБОФО, який визначає всі істотні умови надання та користування Кредитом, додатково до тих, що вказані в Договорі, і є невід`ємною частиною Договору та чинна редакція якого розміщена на сайті Банку: www.ideabank.ua.

Як вбачається з п. 4.2. Паспорту споживчого кредиту Додатку №1 до Договір кредиту та страхування № Z62/00200/005803475 від 10.11.2019 (надалі - «Додаток №1») Банк встановив плату за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2.5% щомісячно від початкової суми кредиту.

Так, згідно колонки 7.4 Таблиці п.5 Додатку №1 плата за обслуговування кредитної заборгованості (як інші послуги банку) складає 42310.48 грн., яку позичальник повинен сплачувати на рахунки вказані в п.1.6.Кредитного договору до 10.11.2022 року, згідно графіку, викладеного в Додатку №1.

Згідно колонок 9, 10 Таблиці п.5 Додатку №1 реальна річна процента ставка складає 102.2052765 % річних, а загальна вартість кредиту для споживача за весь строку користування кредитом становить 106313.05 грн.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частинами першою третьої, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до вимог частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Апеляційний суд не може погодитися з висновками суду першої інстанції щодо необґрунтованості та недоведеності заявленого позову про визнання недійсними положень пункту 1.5 кредитного договору від 10 листопада 2019 року, щодо встановлення плати за обслуговування кредитної заборгованості, зважаючи на таке.

З поданого представником відповідача відзиву на позовну заяву, вбачається, що станом на 24.06.2021 плата сплачена ОСОБА_1 за обслуговування кредитної заборгованості становить 23172,05 грн., строкова плата за обслуговування кредиту становить 1101,22 грн., а прострочена плата за обслуговування кредиту становить 7133,70 грн.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит.

Тобто, оспорюваним пунктом кредитного договору позичальнику фактично було встановлено плату за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування».

При цьому, надання інших послуг, за вказану плату, умовами договору не передбачено.

Відповідно до положень частин першої-п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на час укладення кредитного договору) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача

Частиною третьою цієї статті визначено перелік несправедливих умов договору.

Вказаний перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним.

Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Враховуючи наведене, оскільки ОСОБА_1 було встановлено щомісячну плату за таку супутню послугу банку, яка за законом повинна надаватися їй безоплатно, вказаний пункт кредитного договору є несправедливим та підлягає визнанню недійсним.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду викладеній у своїй постанові від 01 квітня 2020 року у справі № 583/3343/19, провадження № 61-22778св19.

На вищезгадані обставини суд першої інстанції належним чином уваги не звернув в зв`язку з чим прийшов до помилкового висновку про відсутність підстав для визнання підстав для визнання недійсним пункту кредитного договору.

Колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_1 , а саме:

Визнати недійсним пункт 1.5 договору кредиту та страхування № Z62/00200/005803475 від 10.11.2019, укладеного між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Ідея Банк», щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором (Інші послуги банку) та зобов`язати Акціонерне товариство «Ідея Банк» здійснити перерахунок кредитних зобов`язань ОСОБА_1 за договором кредиту та страхування № Z62/00200/005803475 від 10.11.2019 без плати за обслуговування кредиту та кредитної заборгованості, зарахувавши сплачену нею плату за обслуговування кредиту з 10 листопада 2019 року, часу укладення договору, в рахунок інших обов`язкових платежів за договором кредиту та страхування № Z62/00200/005803475 від 10.11.2019.

Що ж до вимоги про скасування нарахованої простроченої плати за обслуговування кредиту в сумі 7133,7 грн. і зменшення нарахованого строкового основний борг в сумі 33690,78 до 15000 грн., то така до задоволення не підлягає, оскільки задовольнивши частково позов та визнавши недійсним оскаржуваного пункту договору і зобов`язавши відповідача здійснити перерахунок, згадані нарахування будуть перераховані відповідачем.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02 липня 2021 року скасувати та ухвалити нову постанову.

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про визнання правочину частково недійсним задовольнити частково.

Визнати недійсним пункт 1.5 договору кредиту та страхування № Z62/00200/005803475 від 10.11.2019, укладеного між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Ідея Банк», щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором (Інші послуги банку) та зобов`язати Акціонерне товариство «Ідея Банк» здійснити перерахунок кредитних зобов`язань ОСОБА_1 за договором кредиту та страхування № Z62/00200/005803475 від 10.11.2019 без плати за обслуговування кредиту та кредитної заборгованості, зарахувавши сплачену нею плату за обслуговування кредиту з 10 листопада 2019 року, часу укладення договору, в рахунок інших обов`язкових платежів за договором кредиту та страхування № Z62/00200/005803475 від 10.11.2019.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 22 листопада 2021 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: О.М. Ванівський

Н.П. Крайник