ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1978/20
Провадження №2/477/190/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді - Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання - Дячок Л.С.,

за участю:

представника позивача - Данилюк Н.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору таким, що був укладений (дійсним),

В С Т А Н О В И В:

4 листопада 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить визнати дійсним (реальним) договір купівлі-продажу нерухомого майна, квартири АДРЕСА_1 , укладеного у простій письмовій формі між покупцем ОСОБА_2 та продавцем ОСОБА_3 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказав, що 8 червня 2020 року він домовився з відповідачкою про укладення договору купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 , у якій він проживає на умовах безоплатного найму, за 70 000 грн. У той же день між сторонами угоди були обумовлені усі її істотні умови, відповідно до яких відповідач ОСОБА_3 надала йому запасний комплект ключів від квартири, передала правовстановлюючі документи на квартиру та отримала від позивача обумовлену суму коштів у розмірі 70 000 грн. Того ж дня нею було складено розписку у простій письмовій формі, яку на день звернення до суду позивач вважає договором купівлі-продажу, який просить визнати дійсним.

В ході розгляду справи по суті представник позивача адвокат Данилюк Н.В. позов підтримала та пояснила, що відповідач ОСОБА_3 ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, так як у зв`язку з оголошеними протиепідемічними заходами та розповсюдженням інфекційної хвороби COVID-19 не може виїхати у місто до нотаріуса та посвідчити угоду, оскільки побоюється за власне здоров`я. Позивач проживає та зареєстрований у даній квартирі, передав відповідачу обумовлені кошти за вказану квартиру, однак позбавлений можливості оформити своє право власності.

Відповідач ОСОБА_3 до суду не з`явилась, свого представника не направила, належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи. 24 листопада 2020 року листом надіслала відзив на позовні вимоги, у якому повністю їх визнає та не заперечує проти задоволення позову, просить розглядати справу за її відсутності (а.с.15).

Однак, враховуючи те, що визнання позову відповідачем не відповідає вимогам закону, що регулює спірні правовідносини, суд не приймає таке визнання позову.

Судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази в межах заявлених позовних вимог, судом встановлено наступне.

8 червня 2020 року сторони домовилися про укладення договору купівлі-продажу щодо квартири АДРЕСА_1 , на підтвердження чого склали розписку про передачу грошових коштів та прав на квартиру. Нотаріальне посвідчення договору за даною розпискою сторони не передбачили.

Як зазначає позивач, та про що свідчить розписка (а.с.4), позивачем було сплачено усю суму вартості квартири за домовленістю.

Квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності відповідачу ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 16 червня 1998 року, яке зареєстровано в бюро технічної інвентаризації 12.08.1998 року за №41 (а.с.5).

Відповідно до довідки про склад сім`ї відповідач ОСОБА_2 зареєстрований та проживає у спірній квартирі станом на 13.08.2020 року (а.с.7).

Натомість, як вказує позивач, відповідач ОСОБА_3 ухиляється від нотаріального посвідчення угоди купівлі продажу вказаної квартири.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.638 Цивільного кодексу (далі ЦК) України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Як зазначає ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Так, відповідно до ст.657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Як вбачається з ч.4 ст.203 ЦК України, правочин має вчинятися у формі встановленій Законом.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання сторонами вимог, встановлених ст.203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину.

Згідно з ч.3 ст.640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Відповідно до ст.220 ЦК України, у разі не додержання сторонами вимог про нотаріальне посвідчення договору. такий договір є нікчемним. Однак, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від нотаріального його посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

У даному випадку спірним та бездоказовим зі сторони позивача є ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору, враховуючи наявність відзиву відповідача ОСОБА_3 про визнання позову та звернення до суду про розгляд справи за її відсутності. Суду також не надано сторонами будь яких доказів, які б дали можливість ідентифікувати відповідача у її праві власності та написання відзиву на позов нею самостійно, враховуючи стиль та шрифт написання позовної заяви, які на думку суду є ідентичними. Причини ухилення відповідача також не наведені позивачем, що унеможливило їх перевірку та аналіз в судовому рішенні.

Як вбачається з висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 04 березня 2019 року по справі №665/2266/16-ц однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним у судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

При розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування частини другої статті 220 ЦК України.

За вищевказаного, підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 відсутні.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 265,268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання правочину дійсним (реальним), а саме визнання договору купівлі -продажу нерухомого майна від 8 червня 2020 року, укладеного у простій письмовій формі між покупцем ОСОБА_2 та продавцем ОСОБА_3 дійсним, - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З повним текстом рішення учасники справи можуть ознайомитись та отримати його копію в канцелярії суду, починаючи з 29 січня 2021 року.

Суддя Л.М.Семенова