Справа № 646/4045/21
№ провадження 2/646/1869/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.08.2021 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Власової Ю.Ю.

секретар судового засідання - Сердюк В.К.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

представник позивача: ОСОБА_2

відповідач: акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК»

треті особи: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)

приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», треті особи: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

22 червня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 8512, вчинений 14 липня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О. на загальну суму 165 159,96 грн.

Також позивач просить вирішити питання розподілу судових витрат.

Вимоги позову ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що вищевказаний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений за межами трирічного строку з дня виникнення права вимоги, а також на підставі документів, що не посвідчують безспірність пред`явленої вимоги.

Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29 червня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та третіх осіб.

У судове засідання позивач та його представник, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явились, в матеріалах справи наявна заява представника позивача про розгляд справи за його відсутності та відсутності ОСОБА_1 , якою він позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

У судове засідання представник акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився, надіславши до суду відзив на позовну заяву, яким просив у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити та розглянути справу за його відсутності. У відзиві представник відповідача зазначив, що, як вбачається з позовної заяви, жодних розрахунків або доказів невідповідності чи відсутності боргу перед Банком, виконання зобов`язань за вказаним договором станом на день вчинення виконавчого напису не надається, тобто позивач фактично не спростовує належними доказами ані факту заборгованості перед Банком, ані розміру боргу, зазначеного у виконавчому написі, і відповідне вже є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Також у відзиві зазначено, що оскільки зобов`язання позивача повернути кредитні кошти за договором б/н від 14 березня 2011 року настали 01 січня 2018 року по закінченню строку дії виданої картки НОМЕР_1 , тому виконавчий напис вчинено в межах трирічного строку згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат».

У судове засідання треті особи не з`явились, про причини неявки суду не повідомили.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для її розгляду, суд дійшов висновку про задоволення вимог позову у повному обсязі, з наступних підстав.

Матеріали справи свідчать, що 14 липня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О. вчинений виконавчий напис № 8512 про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» несплачену в строк заборгованість за Кредитним договором № б/н від 26 березня 2010 року в сумі 163 359,96 грн., з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 14 750 гривень 13 копійок, заборгованості за відсотками у розмірі 136 954 гривні 59 копійок, заборгованості з пені та комісії у розмірі 3 400 гривень 00 копійок, заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500 гривень 00 копійок, заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 7 755 гривень 24 копійки.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 1 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат» (далі - Закон № 3425-ХІІ) , нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону № 3425-ХІІ). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок № 296/5).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону № 3425-ХІІ). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону № 3425-ХІІ та Глава 16 розділу ІІ Порядку № 296/5.

Згідно зі ст. 87 Закону № 3425-ХІІ, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 цього Закону визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (п.п. 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5).

Згідно з пп. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (пп. 2.2 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

З системного аналізу наведених вище правових норм слід дійти висновку про те, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Таким чином, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону № 3425-ХІІ). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений пп. 2.3 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника.

За правовим висновком, що викладений Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17, а також у постановах Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 640/3673/17, від 23 січня 2018 року у справі № 310/9293/15 та від 25 березня 2019 року у справі № 629/3881/16-ц, - «…Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону № 3425-ХІІ у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису…».

Як свідчать матеріали справи, на підтвердження наявності заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Швецю Р.О. надано розрахунок заборгованості за договором № б/н від 26 березня 2010 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом - ОСОБА_1 станом на 21 червня 2017 року.

Проте, «Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», який доповнено постановою КБМ України від 26 листопада 2014 року № 662, встановлено, що для одержання виконавчого напису додається засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Отже, розрахунок заборгованості за договором не є первинним документом бухгалтерського обліку, а складається на підставі первинних документів, тобто належним документом є виписка по рахунку боржника.

З огляду на те, що стягувачем для вчинення виконавчого напису не надано виписки з рахунка позивача, наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості за договором не підтверджує безспірність заборгованості ОСОБА_1 перед відповідачем.

Судовим розглядом встановлено, що 14 липня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О виконавчий напис вчинено у межах визначеного ст. 88 Закону № 3425-ХІІ трирічного строку, оскільки останній платіж за Кредитним договором № б/н від 26 березня 2010 року здійснено ОСОБА_1 19 липня 2014 року.

Отже, посилання позивача на те, що вищевказаний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню з підстав вчинення за межами трирічного строку з дня виникнення права вимоги є такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.

Суд зазначає, що за приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Приймаючи дане рішення, суд виходить з диспозитивності та рівності сторін процесу, що сторони користуються рівними правами на власний розсуд. Кожна сторона зобов`язана довести перед судом ті обставини на які вона покликається.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, частиною першою статті 13 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням тієї обставини, що відповідачем не спростовано позовних вимог позивача та не надано належних та допустимих доказів існування безспірної заборгованості позивача, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 .

Означених вище висновків суду матеріали справи не спростовують.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

За приписами ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Так, при зверненні до суду позивачем понесені витрати на оплату судового збору у сумі 908,00 грн.

Зважаючи на задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі, зазначені витрати позивача з оплати судового збору підлягають відшкодуванню на його користь за рахунок відповідача у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 3, 4, 5, 11, 12, 13, 81, 141, 263-265, 280-284 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 8512, вчинений 14 липня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Русланом Олеговичем, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» несплачену в строк заборгованість за Кредитним договором № б/н від 26 березня 2010 року в сумі 163 359 (сто шістдесят три тисячі триста п`ятдесят дев`ять) гривень 96 копійок, з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 14 750 гривень 13 копійок, заборгованості за відсотками у розмірі 136 954 гривні 59 копійок, заборгованості з пені та комісії у розмірі 3 400 гривень 00 копійок, заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500 гривень 00 копійок, заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 7 755 гривень 24 копійки.

Стягнути з акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14360570, на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Роз`яснити, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Червонозаводський районний суд м. Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Представник позивача: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», місцезнаходження: 01001, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 1Д, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14360570.

Треті особи: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), місцезнаходження: 61001, місто Харків, майдан Захисників України, будинок 7/8, 7 поверх, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 41430683.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, адреса: 01001, місто Київ, вулиця Лютеранська, будинок 3, нежилі приміщення з № 1 по № 5 (група прим. № 31) (в літ А), офіс 31.

Повний судове рішення складено і підписано без проголошення 16 серпня 2021 року.

Суддя - Ю.Ю. Власова