Справа № 263/6440/21
Провадження № 2/263/1879/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Соловйова О.Л. за участі секретаря Кирилюк В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визначення порядку користування квартирою, що є спільною власністю, третя особа: орган опіки та піклування служби у справах дітей Маріупольської міської ради,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та неповнолітнього ОСОБА_4 про визначення порядку користування квартирою. Свої вимоги мотивує тим, що є власником ј частки квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 60 кв. метрів, яка складається із 3-х жилих кімнат позначених в технічному паспорті квартири під АДРЕСА_2 площею 10,3 кв.м, № 8 площею 17,7 кв.м та АДРЕСА_3 площею 11,8 кв.м, а всього житловою площею 39,8 кв.м, а також допоміжних приміщень - кухні площею 6,1 кв.м, ванної кімнати площею 2,2 кв.м, вбиральні площею 1,3 кв.м, коридору площею 1,2 кв.м, двох вбудованих шаф площею 0,4 кв.м, кожна. 1/4 частка власності вищевказаної квартири належить брату ОСОБА_2 , та по 1/8 іншим відповідачам по справі. На даний час між співвласниками виникли суперечки з приводу користування спільною квартирою. Домовитись між собою сторони в позасудовому порядку про порядок користування квартирою в рамках їх часток власності не змогли. Тому позивач просить постановити рішення, яким встановити наступний порядок користування квартирою, виділити йому житлову кімнату № НОМЕР_1 площею 10,3 кв. метри, у користування. Відповідачам виділити суміжні житлові кімнати площею 17,7 кв.м та 11,8 кв.м, з лоджією площею 1,8кв.м, що межує із кімнатою №9 та балконом площею 0,8кв.м, що межує з кімнатою №8 . Всі допоміжні приміщення квартири, а саме: кухню, вбиральню та коридор з вбудованими шафами залишити у спільному з відповідачами користуванні.

Згідно ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.3, 4 ст. 12, ч.1, 2 ст.13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Справа розглядається в порядку загального позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав зазначених в уточненому позові. Додатково зазначив, що вимушений самостійно сплачувати комунальні послуги, оскільки відповідачі ухиляються від свого обов`язку. Визначення порядку користування квартирою необхідно для усунення непорозумінь та конфліктів з відповідачами.

Представник третьої особи Дубова М.О. з посиланням на вимоги ч.4,5 ст.19 Сімейного кодексу України зазначила про обов`язкову участь органу опіки та піклування, при розгляді справ з питань управління майном дитини. Разом з тим, надання висновку органу опіки та піклування є неможливим через ігнорування викликів ОСОБА_3 , яка є законним представником неповнолітнього ОСОБА_4 .

Відповідачі в судове засідання жодного разу не з`явились, судом вживались заходи до належного повідомлення про час та місце розгляду справи, однак судова кореспонденція була повернута поштовою організацією через закінчення терміну зберігання.

Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд ухвалює рішення в заочному порядку розгляду справи.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку про таке.

Згідно вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що позивач та відповідачі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, видане Управлінням міського майна 17.06.2008 (а.с. 5).

Частки позивача та відповідача ОСОБА_2 дорівнюють по ј, оскільки успадкували права власності, що належали за життя їх батьками.

Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що незалежно від того, чи отримав позивач та відповідач ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину, чи здійснив реєстрацію права власності на успадковане нерухоме майно прийнявши спадщину він є спадкоємцем та таким, що набув право на 1/4 частки квартиру, кожний з них.

Позивач, як на підставу встановлення порядку користування квартирою посилається на те, що як власник 1/4 частки квартири фактично позбавлений права користування, оскільки відповідачі ухиляються від обов`язку утримувати житло межі якого відповідно до частки у власності не визначенні, добровільної згоди вони не можуть дійти, тому він вимушений звернутись до суду.

Згідно ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Власники володіють, користуються та розпоряджаються власністю за взаємною згодою. За відсутності такої згоди порядок володіння та користування майном може бути визначений судом за позовом одного або декількох співвласників.

Згідно ч. 1ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст.41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до Закону України за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316,317,319,321 Цивільного кодексу України.

Гарантуючи захист права власності, закон надає право власнику вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння.

Права власника квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Судом встановлено, що позивач та відповідачі, зареєстровані за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.16).

Згідно акту перевірки платежів проведеної ККП «Маріупольтепломережа» загальна заборгованість оплати послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання кв. АДРЕСА_1 станом на 01.05.2021 становить 64313грн (а.с.12).

Позивачем надано роздруківку утримань із заробітної плати за період з 01.01.2016 по 30.04.2021 відповідно до якої за послуги централізованого опалення у позивача утримується до 300грн, щомісячно (а.с.13).

Таким чином, судом встановлено, що позивач та відповідачі на неналежному рівні утримують житло, що призводить до заборгованості зі спати комунальних послуг, приводом цьому слугує в тому і суперечки між сторонами з приводу користування спільною квартирою та домовитись між собою сторони в позасудовому порядку про порядок користування квартирою не змогли, тому на даний момент виникла необхідність щодо визначення порядку користування квартирою.

В судовому засіданні було встановлено, що в спірній квартирі мешкає позивач та родина відповідачів, які також є співвласниками спірної квартири. Таким чином, враховуючи, що Позивач є власником 1/4 частки квартири, має намір користуватись належною йому часткою один, а Відповідачі вже користується квартирою без визначення будь-якого порядку, тому суд дійшов висновку про доцільність встановлення наступного порядку користування квартирою, виділити в користування Позивачу кімнату площею 10,3 кв.м, Відповідачам кімнати площею 17,7 кв.м та 11,8 кв.м, в загальному користуванні залишити кухню 6,1 кв.м., вбиральню 1,3 кв.м., коридор 2 кв.м. з вбудованими шафами. Такий порядок користування приміщеннями квартири, враховуючи кількість житлових кімнат та їх площу, буде справедливим та не буде суперечить інтересам сторін. Саме на такому порядку користування квартирою наполягав позивач, з доцільністю визначення якого погоджується суд .

Інші документи додані сторонами до справи не спростовують встановлених судом обставин і не змінюють висновків суду.

Вимог про розподіл судових витрат позивачем не заявлено.

Керуючись ст.ст.12,13,76,259, 263-265,280-281,354ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 таким чином:

-у користування ОСОБА_1 виділити житлову кімнату № НОМЕР_1 площею 10,3 кв.м;

-у користування ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 виділити житлові кімнату№8 площею 17,7 кв.м з лоджією площею 1,8 кв.м та житлову кімнату№9 площею 11,8 кв.м з балконом площею 0,8кв.м;

-в загальному користуванні залишити кухню 6,1 кв.м., вбиральню 1,3 кв.м., коридор 2 кв.м. з вбудованими шафами.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О. Соловйов