Справа № 758/117/20
Провадження № 2-з/758/102/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2021 року місто Київ

Подільський районний суд м.Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Волошиній А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду м.Києва без виклику учасників справи заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову та матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Рєвєрс», Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м.Києві про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності, скасування рішення про державну реєстрацію права власності та визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Подільського районного суду м.Києва з позовом, в якому, уточнивши свої вимоги, просить: 1) визнати частково недійсним Свідоцтво про право власності, серія САЕ та номер: НОМЕР_1 , виданого 14.06.2013 року на нежилі приміщення з № 1 по № 13 (група приміщень № 113) (в літ. А), що знаходяться в АДРЕСА_1 , загальна площа 149,4 кв.м., видане Реєстраційною службою Головного територіального юстиції у м. Києві в частині нежилих приміщень з № 8 по № 12 (група приміщень № 113) (в літ. А), що знаходяться в АДРЕСА_1 , загальна площа 48,2 кв.м.; 2) скасувати Рішення Державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного управління юстиції у місті Києві Сипча Крістіни Миколаївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 14.06.2013 року, індексний номер: 3149505 на нежилі приміщення з № 8 по № 12 (група приміщень № 113) (в літ. А), що знаходяться в АДРЕСА_1 , загальна площа 48,2 кв.м..; 3) скасувати державну реєстрацію права власності на нежилі приміщення з № 8 по № 12 (група приміщень № 113) (в літ. А), що знаходяться в АДРЕСА_1 , загальна площа 48,2 кв.м., зареєстрованих 27.03.2003 року Державним реєстратором Сипчу Крістіна Миколаївна, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, м. Київ, номер запису про право власності 1300976, власник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Рєвєрс», код ЄДРПУ: 24099486, країна реєстрації: Україна; 4) визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) право власності на нежилі приміщення з № 8 по № 12 (група приміщень № 113) (в літ. А), що знаходяться в АДРЕСА_1 , загальна площа 48,2 кв.м.

Провадження у справі відкрито ухвалою від 04.02.2020 р. з призначенням розгляду в порядку загального позовного провадження.

02.02.2021 р. позивач звернувся через канцелярію суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежилі приміщення №№ 8,9,10,11,12 (група приміщень 113) (в літ. А) за адресою: АДРЕСА_1 , які на праві власності належать ТОВ «Компанія «Рєвєрс».

В обґрунтування вимог позивач посилався на те що, зокрема: 04 квітня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Рєвєрс» в особі Директора Гарбуза Володимира Васильовича, що діє на підставі Статуту (Відповідач) та ОСОБА_1 (Позивач) був укладений Договір інвестування № 113/1 від 04 квітня 2008 року, втім після введення в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, відповідач на позивача право власності так і не оформив, натомість нежитлове вбудоване приміщення № 113/8, 113/9. 113/10, 113/11, 113/12, що знаходяться в АДРЕСА_1 , - нежитлові приміщення з № 1 по № 13 (група приміщень № 113 в літ. А) - відповідачем зареєстровано право власності за собою. А відтак, виникла необхідність у забезпеченні позову, шляхом накладення арешту на спірний об`єкт нерухомого майна, оскільки існує реальний ризик відчуження даних приміщень у власність третіх осіб. Таким чином, позивач вважає, що заходи забезпечення позову, а саме, накладення арешту та заборона вчинення певних дій, є співмірними із заявленими Позивачем вимогами.

Суд розглядає заяву про забезпечення позову відповідно до ст. 153 ЦПК України без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається в разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Пункт 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. №9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначає, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Постановою Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» встановлено, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Згідно ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 6) зупинення стягнення на підставі виконавчого документу, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Згідно ч. 3 ст.150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав, про захист яких просить заявник, та інтересів інших учасників судового процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Аналізуючи наведені процесуальні норми, обставини справи, вбачається, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог у справі.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову з урахуванням співмірності із заявленими вимогами, відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

Встановлено, що між сторонами дійсно існує спір щодо переходу права власності на нерухоме майно від позивача на відповідача, позивачем ставиться питання про скасування дій щодо державної реєстрації права власності щодо спірних нежитлових приміщень № 113 в літ А. за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яке зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 0 за відповідачем на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_3 від 14.06.2013 р.

З огляду на викладене та враховуючи, що позивачем у визначеному законом порядку оспорюється законність реєстрації права власності на вищевказане нерухоме за відповідачем та ставиться питання про визнання права власності на нього саме за позивачем, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо вжиття заходів забезпечення позову у даній справі, так як невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи предмет позову та вимоги чинного законодавства, суд вважає за необхідне вжити заходи забезпечення позову та накласти арешт на нерухоме майно, а саме: на нежилі приміщення №№ 8, 9, 10, 11, 12 (група приміщень 113) (в літ. А) за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на які зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 0 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Рєвєрс», на підставі Свідоцтва про право власності, серія та номер: НОМЕР_3 , виданого 14.06.2013 року Реєстраційною службою Головного територіального юстиції у м. Києві.

На підставі викладеного та беручи до уваги те, що обраний заявником спосіб забезпечення позову не спричинить не відновлюваної шкоди відповідачам чи третім особам.

Враховуючи вищезазначене, керуючись ст.ст.149, 150, 151, 152, 153, 258-260, 261, 354, 353 ЦПК України, п.15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.), -

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на нежилі приміщення №№ 8, 9, 10, 11, 12 (група приміщень 113) (в літ. А) за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на які зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 0 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Рєвєрс» () на підставі Свідоцтва про право власності, серія та номер: НОМЕР_3 , виданого 14.06.2013 року Реєстраційною службою Головного територіального юстиції у м. Києві.

За даною ухвалою є: стягувач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ), боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Рєвєрс» (, адреса: м. Київ, вул. В.Василевської, 27/29).

Копію ухвали скерувати позивачу для пред`явлення в установленому законом порядку для виконання і внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Після звернення ухвали до виконання її копію надіслати відповідачам - для відома.

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення ухвали до виконання - протягом розгляду цивільної справи № 758/117/20.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду з подачею апеляційної скарги через Подільський районний суд м. Києва протягом 15 днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому копія ухвали не була вручена в день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому копії ухвали.

Ухвала складена 03.02.2021 р.

Суддя Н. М. Ларіонова