Справа № 222/1654/20
Провадження № 2/222/82/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року смт. Нікольське

Володарський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Вайновської О.Є.,

секретаря судового засідання Гранкіної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів,

ВСТАНОВИВ:

10.12.2020 року Мангушське ОУ ПФУ Донецької області звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів в розмірі 105319,60 грн. В обґрунтування позову зазначало, що на підставі протоколу робочої групи з виплати допомоги на поховання та сум недоотриманої пенсії померлих пенсіонерів з числа внутрішньо переміщених осіб Мангушського ОУ ПФУ від 05.10.2020 року, ОСОБА_1 отримала недоотриману пенсію свого чоловіка ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Мангушського ОУ ПФУ від 01.12.2020 року відмовлено ОСОБА_1 у виплаті недоотриманої за життя пенсії, оскільки до заяви нею було додано свідоцтво про право власності, а не свідоцтво про право на спадщину, запропоновано ОСОБА_1 у добровільному порядку повернути недоотриману пенсію померлого ОСОБА_2 . Проте до теперішнього часу ОСОБА_3 кошти не повернула.

Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 15.12.2020 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 11.02.2021 року провадження у цивільній справі зупинено на підставі ст.251 ЦПК України.

27.09.2021 року провадження у цивільній справі поновлено.

У встановлений судом строк відповідачка відзив не надала.

28.10.2021 року відповідачка надала заперечення на позовну заяву, якою позов не визнала, посилаючись, що дійсно на підставі свідоцтва про право власності вона отримала недоотриману пенсію після смерті свого чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також зазначила, що безпідставно набута пенсія, не підлягає поверненню, окрім випадків набуття її через рахункову помилку з боку позивача або недобросовісних дій набувача. Відсутність рахункової помилки з боку ПФУ підтверджується змістом позовної заяви, а недобросовісність з боку набувача не доведена позовом.

Під час підготовчого провадження замінено позивача Мангушське ОУ ПФУ Донецької області його правонаступником Головним управлінням ПФУ в Донецькій області.

Інших клопотань від учасників справи не надходило.

Ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 28.10.2021 року підготовче провадження закрито.

Сторони до судового засідання не з`явились, будучі повідомленими про час, дату та місце розгляду справи належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 08.11.2003 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі, актовий запис №463 від 08.11.2003 року, вчинений відділом РАЦС Ленінського РУЮ міста Донецька.

За змістом ст.ст.60-61 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності… кожна річ, набута за час шлюбу,

крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя; пенсія одержана одним із подружжя є об`єктом права спільної сумісної власності.

За положеннями ст.63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, актовий запис №20 від 29.01.2019 року вчинений Нікольським РВ ДРАЦС Головного ТУЮ у Донецькій області.

Відповідно до ст.1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Частиною 1 ст.46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну (ч.1, 2 ст.52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Відповідно до ч.3 ст.52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Положення ч.3 ст.52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст.1227 ЦК України узгоджуються між собою, а також з положенням ЗУ «Про пенсійне забезпечення», де в ч.1 ст.91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаним у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

18.08.2020 року приватним нотаріусом Нікольського районного нотаріального округу, на підставі ст.63 СК України, видано ОСОБА_1 , як переживший дружині ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про право власності на Ѕ частку у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, яке складається з грошових виплат (недоотриманої пенсії) у розмірі 251449,54 грн, яка не була одержана померлим (спадкодавцем за життя). Наявність грошових виплат (пенсії) підтверджується довідкою №1363/05/2 від 25.07.2019 року, виданої Мангушським ОУПФ України Донецької області.

Сторонами визнається, що позивачем виплачено ОСОБА_1 недоотриману ОСОБА_2 на день його смерті пенсію в розмірі 105318,60 грн.

За загальними положеннями про право власності, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном ; суб`єктами права власності є, зокрема, Український народ і вони є рівними перед законом; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і йому забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав ; держава не втручається у здійснення власником права власності (ст.ст.316-319 ЦК України).

Стаття 321 ЦК України, ст.41 Конституції України проголошує непорушність права власності. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Крім того, право власності особи захищено ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка визначає право особи на безперешкодне користування своїм правом володіти, користуватися та розпоряджатися належним майном відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Таким чином, встановивши під час розгляду справи, що право власності ОСОБА_1 на 1/2 частку недоотриманої її чоловіком ОСОБА_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсії, набуте нею на підставі ст.63 СК України, тобто у спосіб, визначений Законом, воно підтверджено правовстановлюючим документом свідоцтвом про право власності, виданим 18.08.2020 року приватним нотаріусом Нікольського районного нотаріального округу Донецької області, яке є чинним, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 є власником грошових виплат (недоотриманої пенсії) в розмірі 105318,60 грн, а отже вправі володіти, користуватися та розпоряджатися ними на власний розсуд. Право власності ОСОБА_1 на грошові виплати є непорушним і захищається Конституцією України.

Посилаючись на положення ч.1 ст.1212 ЦК України, відповідно до якої особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно, в тому числі коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала, позивач просить стягнути з відповідачки суму отриманої нею пенсії, недоотриманої ОСОБА_2 на день його смерті.

З метою повернення грошових коштів позивачу, ним прийнято рішення від 01.12.2020 року про відмову ОСОБА_1 у виплаті недоотриманої пенсії.

Рішення мотивоване тим, що підставою для виплати пенсії стало свідоцтво про право власності від 18.08.202020 року, а не, як того вимагає закон, свідоцтво право на спадщину.

Фактично, як на підставу для позову позивач посилався на те, що ним порушено порядок виплати ОСОБА_1 недоотриманої пенсії.

В той же час, позивач, не заперечуючи право позивачки на отримання недоотриманої її чоловіком пенсії, не зазначає, в який спосіб відповідачка може його реалізувати після спливу шестимісячного строку з часу відкриття спадщини.

Суд звертає увагу позивача на те, що ОСОБА_1 не є спадкоємцем ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому не може надати свідоцтво про право на спадщину. В той же час, ОСОБА_1 є пережившою дружиною ОСОБА_2 і його недоотримана пенсія є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки якого (подружжя) в майні є рівними. Тобто Ѕ частка пенсії ОСОБА_2 належала його дружині ОСОБА_1 з часу її нарахування. Проте, своє право отримати цю частку, відповідачка реалізувала лише після смерті чоловіка, що не заборонено нормами чинного законодавства, а навпаки забезпечено ним, зокрема, положеннями ст.1227 ЦК України, ст.52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст.91 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

Той факт, що ОСОБА_1 звернулась до позивача за відповідною виплатою після спливу шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, визначеного ч.2 ст.52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», не може позбавити її права власності на недоотриману пенсію, або іншим чином вплинути на зміст права власності.

Суд вважає, що положення ч.2, 3 ст.52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які дозволяють членам сім`ї померлого звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, а в іншому випадку вона входить виключно до складу спадщини, значною мірою звужують права членів родини, на отримання недотриманої пенсії, оскільки не в кожному випадку, як в даному, член родини є спадкоємцем померлого пенсіонера (наприклад, за наявності заповіту), але є власником майна, в тому числі, майна що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

За таких обставин, порядок виплати недоотриманої пенсії не може суперечити праву власності особи на неї.

Право власності ОСОБА_1 на грошові виплати виникло, є чинним та підтверджується правовстановлюючим документом, при цьому, положення пенсійного законодавства не визначають порядку отримання членами родини померлого пенсіонера недоотриманої пенсії, яка не входить до складу спадщини, після спливу шестимісячного строку з часу її відкриття, а тому ОСОБА_1 не зможе реалізувати своє право на виплату недоотриманої пенсії в інший спосіб, ніж в судовому порядку.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується (ст.8 Конституції України).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачка ОСОБА_1 набула грошову виплату (недоотриману пенсію) в розмірі 105318,60 грн, яка є часткою у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям ОСОБА_5 за час шлюбу, на достатній правовій підставі, а отже, позов ГУ ПФУ в Донецькій області до ОСОБА_1 є необґрунтованим і не підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд, відповідно до ст.141 ЦПК України, покладає витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн, на позивача.

Керуючись ст.ст.8, 41 Конституції України, ст.ст.316-319, 321, 1212, 1227 ЦК України, ст.60, 61, 63 СК України, ст.ст.2, 5, 10-13, 76-82, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позову Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає чинності після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається до Донецького апеляційного суду через Володарський районний суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Повне рішення виготовлено 26.11.2021 року.

Суддя О. Є. Вайновська