ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7302/21 Справа № 171/2230/20 Суддя у 1-й інстанції - Кодрян Л. І. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Барильської А.П.,

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання - Голуб О.О.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідачі ОСОБА_2 , Виконавчий комітет Апостолівської міської об`єднаної територіальної громади

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_3 який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 на рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2021 року, яке ухвалено суддею Кодрян Л.І. в м. Апостолово Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 26 травня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , Виконавчого комітету Апостолівської міської об`єднаної територіальної громади про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_4 , тому 30 жовтня 2020 року вона звернулася до приватного нотаріуса Апостолівського районного нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини після смерті батька. 30 жовтня 2020 року приватним нотаріусом їй видано свідоцтво про право на спадщину за законом, як спадкоємцю першої черги.

Позивач ОСОБА_1 вказує на те, що в документах, що залишилися після смерті батьків, знаходився сертифікат на право на земельну частку (пай), загальним розміром 7,05 га, що розташована на території Кам`янської сільської ради (с.Новоіванівка) Апостолівського району Дніпропетровської області, серії ДП № 0199626 від 23 травня 1997 року, що належав її матері - ОСОБА_5 .

Приватним нотаріусом позивачу було роз`яснено, що вона має право звернутися із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зв`язку з цим позивач подала до приватного нотаріуса Апостолівського районного нотаріального округу Богомолова В.І. заяву про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_5 , проте нотаріус виніс постанову від 30 жовтня 2020 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки позивач, як спадкоємець, у встановлений строк не звернулася з заявою про прийняття спадщини та не проживала постійно на момент смерті разом зі спадкодавцем.

Позивач зазначає, що її батьки: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживали в цивільному шлюбі з 1970 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 , без реєстрації шлюбу, за адресою АДРЕСА_1 . Батько позивача доглядав за цивільною дружиною, її матір`ю ОСОБА_5 до дня її смерті, вони за життя матері вели спільне господарство, здійснювали ремонтні роботи за місцем проживання, сплачували комунальні послуги, виховували дітей та піклувалися про них, а після смерті матері батько здійснив поховання ОСОБА_5 . Вказує, що факт проживання ОСОБА_4 з ОСОБА_5 підтверджуєтеся письмовими доказами та вказаний факт може підтвердити відповідач ОСОБА_2 , яка є їх рідною донькою.

Позивач вказує, що ОСОБА_2 , яка є її рідною сестрою не зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, тому на даний час єдиною спадкоємицею першої черги за законом є тільки вона.

Зазначає, що факт спорідненості між нею та її батьками підтверджується свідоцтвом про народження від 05 квітня 1973 року, де у графі «батько» зазначено « ОСОБА_4 », а у графі «мати» « ОСОБА_5 ». У зв`язку з реєстрацією шлюбу 31 травня 1991 року позивач змінила своє прізвище на « ОСОБА_6 ».

Крім того, позивач ОСОБА_1 зазначає, що Державний акт на право приватної власності на землю не видавався, проте їй відомо, що земельна ділянка розміром 7,05 га , яка знаходиться на землях колишнього КСП «Комуніст» в с.Новоіванівка Апостолівського району Дніпропетровської області та виділялася її матері ОСОБА_5 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0199626 від 23 травня 1997 року. Вказаною земельною ділянкою користувався її батько ОСОБА_4 до дня своєї смерті.

На підставі наведеного вище позивач просила суд встановити факт спільного проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою АДРЕСА_1 ; визнати за позивачем в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 право на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7,05 га, яка розташована на території Кам`янської сільської ради, Апостолівського району, Дніпропетровської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0199626 від 23 травня 1997 року, що належала ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи, просив суд скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову, оскільки відмовляючи у задоволенні позовних вимог з підстав недоведеності, суд першої інстанції не взяв до уваги, що для підтвердження факту родинних відносин, факту спільного проживання та встановлення належності об`єкту спадкового майна, а саме земельної ділянки відповідно до сертифікату на право на земельну ділянку (пай) серії ДП №0199626 від 23 травня 1997 року, що належала ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 є винятковий спосіб захисту в судовому порядку, оскільки іншим способом позивач не може захистити своє спадкове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за рішенням суду за нею права власності на вказаний об`єкт спадкового майна в порядку спадкування за законом.

Крім того, апелянт вказує й на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги положення п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», відповідно до якого суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт необхідне заявнику для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_3 який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - зміні в частині мотивів відмови в задоволенні позову, з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 від 10 листопада 2004 року (а.с. 12, 52).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_2 від 14 квітня 2020 року (а.с.13, 69).

Згідно свідоцтва про народження, серії НОМЕР_3 від 05 квітня 1973 року, ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 , її батьком зазначений « ОСОБА_4 », матір`ю « ОСОБА_8 » (а.с. 9,55,73).

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , згідно свідоцтва про укладення шлюбу, серії НОМЕР_4 від 31 травня 1991 року, зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , після укладення шлюбу позивач змінила прізвище на « ОСОБА_6 » (а.с.10, 56, 74).

Згідно довідки № 2632, виданої Кам`янської сільської радою Апостолівського району Дніпропетровської області від 15 листопада 2004 року, ОСОБА_4 здійснив поховання ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Проживали разом. (а.с. 11).

Відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) ДП № 0199626 від 23 травня 1997 року, право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Комуніст», розміром 7,05 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) належить ОСОБА_5 (а.с. 17).

Згідно листа відділу в Апостолівському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, державний акт на право приватної власності на землю ОСОБА_5 , відповідно до сертифікату ДП № 0199626 від 23 травня 1997 року, не видавався (а.с. 18).

05 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та постійно проживав до дня смерті в АДРЕСА_1 (а.с.65).

Згідно заповіту, складеного 23 лютого 2018 року, ОСОБА_4 , заповів ОСОБА_1 належну йому на праві власності земельну ділянку розміром 6,2268 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :03:001-0070 (а.с.71).

30 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.86).

30 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Богомоловим В.І. видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 6,2268 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :03:001:0070, зареєстроване в спадковому реєстрі № 1454 (а.с.108,110).

Позивач ОСОБА_1 30 жовтня 2020 року звернулася до приватного нотаріуса з заявою в якій зазначила, що після смерті матері ОСОБА_5 залишилося спадкове майно, а саме права на земельну частку (пай), посвідчену сертифікатом, що знаходиться на землях колишнього КСП «Комуніст» с.Новоіванівка, Апостолівського району Дніпропетровської області, розміром 7,05 га в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості); спадщину після смерті матері вона у встановлений законом строк не прийняла та просить видати їй постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій з метою звернення до суду для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини (а.с. 48).

Відповідно до постанови приватного нотаріуса Апостолівського районного нотаріального округу Богомолова В.І. від 30 жовтня 2020 року, у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , за заявою ОСОБА_1 відмовлено, оскільки спадкоємець у встановлений строк для спадкування не звернулася до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини та не проживала постійно на момент смерті зі спадкодавцем (а.с. 62).

Згідно довідки виконавчого комітету Апостолівської міської ради № 575 від 15 жовтня 2020 року, відповідно до погосподарської книги за № 18 за 2001-2005 роки особовий рахунок № НОМЕР_5 , в АДРЕСА_1 з 06 квітня 1989 року по 10 листопада 2004 року була зареєстрована ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . На момент смерті з нею проживав та був зареєстрований співмешканець ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 06 квітня 1989 року, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 53).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Апостолівської міської ради № 135 від 29 вересня 2020 року, згідно погосподарської книги за № 19 за 2016-2020 роки, особовий рахунок № НОМЕР_6 , в АДРЕСА_1 з 06 квітня 1989 року по 12 квітня 2020 рік був зареєстрований ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_4 з березня 2018 року до моменту смерті фактично проживав в АДРЕСА_2 . Разом з ним проживали: донька ОСОБА_1 , зять ОСОБА_9 , онук ОСОБА_10 (а.с.70).

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилалася на те, що вона є донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батьки позивача за життя мешкали однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, з 1970 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто по день смерті матері позивача ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті матері позивача ОСОБА_5 залишилося спадкове майно, а саме права на земельну частку (пай), посвідчену сертифікатом, що знаходиться на землях колишнього КСП «Комуніст» с.Новоіванівка, Апостолівського району Дніпропетровської області, розміром 7,05 га в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Оскільки постановою приватного нотаріуса Апостолівського районного нотаріального округу Богомолова В.І. від 30 жовтня 2020 року, у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері позивача ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , за заявою ОСОБА_1 відмовлено, так як спадкоємець у встановлений строк для спадкування не звернулася до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини та не проживала постійно на момент смерті зі спадкодавцем, позивач просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька позивача ОСОБА_4 право на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7,05 га, яка розташована на території Кам`янської сільської ради, Апостолівського району, Дніпропетровської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0199626 від 23 травня 1997 року, що належав ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відмовляючи в задоволенні позову в частині встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 за період з 1970 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто по день смерті ОСОБА_5 , суд першої інстанції виходив із того, що позивачем, відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині визнання за позивачем в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 право на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7,05 га, яка розташована на території Кам`янської сільської ради, Апостолівського району, Дніпропетровської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0199626 від 23 травня 1997 року, що належала ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачем, відповідно до вимог ст.ст. 12,81 ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів наявності постанови нотаріуса про відмову у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7,05 га, яка розташована на території Кам`янської сільської ради, Апостолівського району, Дніпропетровської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0199626 від 23 травня 1997 року.

Колегія суддів погоджується з остаточним висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача, однак не може погодитись з мотивами відмови в задоволенні позову, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 6 КпШС України, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що визнається тільки шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану. Релігійний обряд шлюбу, так само, як і інші релігійні обряди, не має правового значення і є особистою справою громадян.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року.

До сімейних відносин, які існували до 01 січня 2004 року, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набуття ним чинності.

Частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно з частиною першою статті 36 СК України, шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до п. 1 розділу VII Прикінцевих положень СК України, цей Кодекс набуває чинності одночасно з набуттям чинності ЦК України, тобто з 01 січня 2004 року, й до сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набуття ним чинності. Ці права і обов`язки визначаються на підставах, передбачених СК України, у тому числі й положень частини першої статті 74 цього Кодексу.

У разі, коли такі відносини виникли до 01 січня 2004 року, тобто до набуття чинності СК України, спільною сумісною власністю є майно, нажите подружжям за час шлюбу (стаття 16 Закону «Про власність», стаття 22 КпШС України), майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об`єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю (пункт 1 статті 17, стаття 18, пункт 2 статті 17 Закону України «Про власність»).

Нормами КпШС України, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, не передбачено можливості визнання факту спільного проживання, як чоловіка та дружини, без реєстрації шлюбу, як підстави для визнання набутого майна спільною сумісною власністю.

Оскільки СК України набрав чинності з 01 січня 2004 року і зворотної сили не має, то положення статті 74 цього Кодексу застосовуються виключно до правовідносин, які виникли після дати набрання ним законної сили.

Тому встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період до 01 січня 2004 року законом не передбачено.

Аналогічна правова позиція викладена в Постановах Верховного Суду від 01 березня 2021 року по справі № 235/5221/18, від 26 травня 2021 року у справі №305/607/17 та 24 червня 2021 року у справі № 694/646/20.

Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі статтею 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу позивач посилалась на те, вона є донькою ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батьки позивача за життя мешкали однією сім`єю, як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу, а саме з 1970 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто по день смерті матері позивача ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) ДП № 0199626 від 23 травня 1997 року, право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Комуніст», розміром 7,05 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) належить ОСОБА_5 (а.с. 17).

Натомість, нормами КпШС України, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, не передбачено можливості визнання факту спільного проживання, як чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу, як підстави для визнання набутого майна спільною сумісною власністю.

У зв`язку з чим, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_1 з підстав не надання нею до суду належних та допустимих доказів, що її батьки за життя мешкали однією сім`єю, як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу, а саме з 1970 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто по день смерті матері позивача ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки в даному випадку позивачу слід відмовити в задоволенні позовних вимог з тих підстав, щонормами КпШС України, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, не передбачено можливості визнання факту спільного проживання, як чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу, як підстави для визнання набутого майна спільною сумісною власністю.

На думку колегії суддів не підлягає задоволенню і позовні вимоги позивача в частині визнання за позивачем в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 право на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7,05 га, яка розташована на території Кам`янської сільської ради, Апостолівського району, Дніпропетровської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0199626 від 23 травня 1997 року, що належала ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , оскільки зазначена вимога є похідною від позовної вимоги про встановлення факту проживання, як чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу однією сім`єю, натомість чинний на час виникнення правовідносин КпШС України та Закон України «Про власність» не передбачали правової можливості встановлення факту проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, тому встановлення зазначеного факту не породжує відповідних речово-правових наслідків.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що батько позивача ОСОБА_4 в розумінні ст. 1264 ЦК України не мав право на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки проживав з останньою однією сім`єю менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 01 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 , не є підставою для встановлення факту проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Посилання суду першої інстанції, як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог позивача на те, що ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є матір`ю позивача ОСОБА_1 , не підтверджені належними та допустимими доказами, оскільки зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 05 квітня 1973 року встановлено, що позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 , її батьком зазначений « ОСОБА_4 », матір`ю « ОСОБА_8 », колегія суддів не бере до уваги, оскільки зазначене твердження є передчасним, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, постановою приватного нотаріуса Апостолівського районного нотаріального округу Богомолова В.І. від 30 жовтня 2020 року, у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , за заявою ОСОБА_1 відмовлено у зв`язку з тим, що спадкоємець у встановлений строк для спадкування не звернулася до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини та не проживала постійно на момент смерті зі спадкодавцем.

У зв`язку з наведеним вище, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині мотивів відмови в задоволенні позову, оскільки в даному випадку в задоволенні вказаних позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити з тих підстав, що нормами КпШС України, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, не передбачено можливості визнання факту спільного проживання, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, як підстави для визнання набутого майна спільною сумісною власністю, при цьому вимога про визнання за позивачем в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 права на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7,05 га, яка розташована на території Кам`янської сільської ради, Апостолівського району, Дніпропетровської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0199626 від 23 травня 1997 року, що належала ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 є похідною від позовної вимоги про встановлення факту проживання, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу однією сім`єю, натомість чинний на час виникнення правовідносин КпШС України та Закон України «Про власність» не передбачали правової можливості встановлення факту проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, тому встановлення зазначеного факту не породжує відповідних речово-правових наслідків.

В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382,384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 який діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2021 року змінити в частині мотивів відмови в задоволенні позову, виклавши їх в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 02 грудня 2021 року.

Головуючий:

Судді: