03.02.2021 227/337/21
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

03 лютого 2021 року м. Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Мацишин Л.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОУФІНГОУ» про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року позивач звернулась до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОУФІНГОУ» про захист прав споживачів.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Судом встановлено, що подана позивачем позовна заява не відповідає вимогам ст. 175, 177 ЦПК України та підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Проте, в порушення п. 5 ч. 3 ст.175 ЦПК України, в позові не викладено обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Фактично зміст позову складають лише норми законодавства та витяги з судової практики.

Як вбачається з прохальної частини позову, позивач просила визнати недійсним саме Договір позики № /295166 від 14 серпня 2020 року.

Згідно зі ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12 квітня 1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» роз`яснено, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості: про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов. До заяви повинні бути додані необхідні документи - залежно від заявлених вимог (наприклад, договір, квитанція-замовлення, квитанція-зобов`язання, транспортна чи інша накладна, чек, касовий ордер).

Відтак, позивач, вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду для дотримання вимог ст. 175 ЦПК України, зобов`язана викласти зміст позовних вимог та обставини, якими вона обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», зазначивши про те, яке конкретно право споживача порушено (ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів»), тим самим навівши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

На підставі зазначеного, позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки позивач не виклала зміст позовних вимог та обставини, якими вона обґрунтовує позовні вимоги у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», не зазначивши про те, яке право споживача порушено (ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів»), тим самим не навела підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

Крім того, матеріали справи містять суперечності щодо укладеного сторонами Договору, а відповідно і форми договірних зобов`язань, оскільки в позові вказано, що ОСОБА_1 уклала з відповідачем договір, відповідно до якого отримала позику, але в якому розмірі не вказує. Потім прописано, що їй надано фінансові послуги, але які саме також не наведено. В свою чергу в заяві до відповідача про надання екземпляру договору позивач взагалі посилається на укладення Договору про надання кредитних коштів.

Позивач посилається лише на абстрактні вимоги, які ніяким чином не аргументовані.

В порушення ч. 6 ст. 177 ЦПК України, відповідно до якої до заяви про визнання акта чи договору недійсним додається також копія (або оригінал) оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребовування.

Однак, до позовної заяви позивачем не долучено копії договору позики, укладеного між нею та ТОВ «ГОУФІНГОУ». В матеріалах позовної заяви міститься клопотання про витребування такого договору у відповідача, проте сам позов не містить відомостей про відсутність/наявність в неї такого договору. Крім того, у клопотанні про витребування доказів позивач посилається на те, що вона неодноразово зверталась до відповідача з заявою про надання належного їй екземпляру Договору про надання їй кредитних коштів, проте з долученої до клопотання заяви та квитанції про її надіслання відповідачу вбачається, що вони датовані 26 січня 2021 року, а з позовом до суду ОСОБА_1 звернулась 29 січня 2021 року, тобто посилання на ненадання відповідачем договору є передчасним.

Також, позивачем в позовній заяві не вказано ціни позову, як цього випмагає п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України. Позивач, обгрунтовуючи позовні вимоги, посилалась на укладення сторонами то договору позики, то кредитного договору, не вказавши конкретно суми договору, а отже і грошової оцінки позову.

Згідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Натомість, у поданій позовній заяві позивач, посилаючись на Закон України «Про захист прав споживачів», зазначила, що вона звільнена від сплати судового збору за подання цього позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Таким чином, Закон чітко розмежовує, що від оплати судового збору звільняються споживачі - позивачі і лише у поданих ними позовах, що стосуються порушення їхніх прав як споживачів.

Позивач не звільнена від сплати судового збору за позовною вимогою немайнового характеру про визнання недійсним договору позики, оскільки вказані позовні вимоги не відносяться до вимог, пов`язаних з захистом прав споживачів, та позивач в даному випадку не є споживачем у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів».

Таким чином, за вказані позовні вимоги немайнового характеру позивач має сплачувати судовий збір на загальних підставах.

Згідно ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством та у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 908,00 грн.

Відтак позивачу необхідно сплатити суму судового збору і надати суду документ, що підтверджує його сплату в сумі 908 грн., відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, за такими реквізитами:

Отримувач коштів: Донецьке ГУК/Добропiльс. МТГ/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37967785

Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.)

Код банку отримувача (МФО): 899998

Рахунок отримувача: UA0005652

Код класифікації доходів бюджету: 22030101

При заповненні платіжного документу необхідно вказати наступне:

*101; «судовий збір» за позовом ______ (ПІБ позивача).

Добропільський міськрайонний суд Донецької області.

Вказані судом обставини перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження у справі.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовну заяву слід залишити без руху, а позивачу надати строк на усунення вказаних в ухвалі недоліків. Зазначений строк не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 175, 185-187 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОУФІНГОУ» про захист прав споживачів - залишити без руху і надати позивачу термін для усунення недоліків, вказаних в ухвалі, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання нею ухвали.

Повідомити позивача про необхідність усунення недоліків вказаних в ухвалі та роз`яснити, що у разі не виправлення недоліків у вказаний термін заява вважатиметься не поданою та буде йому повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Добропільського міськрайонного суду

Донецької області Л.С.Мацишин

03.02.2021