Справа № 536/1730/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

Головуючого судді - Колотієвського О.О.,

при секретарі - Пасєчніковій В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відвід судді Даніліної Жанни Олександрівни від розгляду справи № 536/1730/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

18 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною заявою.

Цього ж дня, суддя Даніліна Ж.О. постановила ухвалу про необґрунтованість заяви про відвід, та справу передано на розподіл для вирішення питання про відвід іншим суддею. Справа розподілена на суддю Клименко С.М., яка 19.11.2021 року заявила собі самовідвід у розгляді питання про відвід судді Даніліної Ж.О., та справу передано на розподіл для вирішення питання про відвід іншим суддею. Справа розподілена на суддю Колотієвського О.О.

Заява ОСОБА_1 обґрунтована зокрема тим, що суддя Даніліна Ж.О. розглядала справи за участю Велико-Кохнівської філії, яка не є юридичною особою, тобто не має правоздатності бути стороною по справі.

Крім цього, під час вирішення спору, суддя Даніліна Ж.О. не постановила окрему ухвалу у зв`язку з порушенням законодавства або недоліками в діяльності юридичної особи.

Таким чином, у нього виникають сумніви в неупередженості судді, а тому прохає задовольнити заяву про відвід судді Даніліної Ж.О.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить такого висновку.

Так, відповідно до ч.3 ст.40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 39 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 Цивільного процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суд враховує висновки, викладені в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2018 року у справі №9901/22/17, згідно з якими головна мета відводу ? гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу ? запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Хаушильд проти Данії" від 24.05.1989).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 у справі "Білуха проти України" зазначено, що "у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду". Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного". Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але "вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими".

За змістом статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 суд у межах своїх повноважень має бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ветштайн проти Швейцарії" від 21.12.2000).

Щодо суб`єктивного критерію, то презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного.

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Це означає, що при з`ясуванні питання про те, чи існують законні підстави для побоювання щодо відсутності безсторонності у певного судді, позиція заявника має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути ці побоювання об`єктивно виправдані.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97- ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи.

Як убачається із матеріалів справи №536/1730/21 відповідачем у цій справі є Товариство з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут».

Відповідно до положень статті 80 Цивільного кодексу України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку . Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Доводи заяви ОСОБА_1 про відвід судді Даніліної Ж. О. по своїй суті є незгода заявника з прийняттям суддею судових рішень в інших справах, в яких одним із учасників справи було Акціонерне товариство «Полтаваобленерго» в особі Велико-Кохнівської філії.

Крім цього, необґрунтованим є і посилання на обов`язок судді Даніліної Ж.О. постановити окрему ухвалу, оскільки ст.262 ЦПК України встановлює те, що суддя, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу. Отже, безпосереднім об'єктом цієї норми є порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, які безпосередньо не є дослідженням під час вирішення спору, оскільки розпоряджання правами у конкретній справі здійснюється відповідно до вимог ЦПК України. Більш того, не надано жодного доказу того, що ОСОБА_2 виявила якісь порушення юридичної особи, та як наслідок не відреагувала на них.

Таким чином, доводи заявника ОСОБА_1 про наявність підстав для відводу судді Даніліної Ж.О. від розгляду даної справи є припущеннями, та заявником не обґрунтовано, яким чином викладені ним обставини можуть впливати на неупередженість судді під час розгляду цієї справи.

Суд звертає увагу, що згідно із вимогами частини 4 статті 36 Цивільного процесуального кодексу України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заявлений ОСОБА_1 відвід судді Даніліної Ж. О. є необґрунтованим, а тому вважає необхідним у задоволенні відводу відмовити, а справу передати до канцелярії Кременчуцького районного суду Полтавської області для її розподілу та продовженню розгляду справи суддею Даніліною Ж.О.

Керуючись ст.ст.36, 40 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Даніліної Жанни Олександрівни від розгляду справи № 536/1730/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» про зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Справу передати до канцелярії Кременчуцького районного суду Полтавської області для її розподілу та продовженню розгляду справи суддею Даніліною Ж.О.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяО. О. Колотієвський