Дата документу 28.08.2021
ЄУ № 417/206/21
Провадження №2/942/245/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2021 року

Новопсковський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Стеценко О.С.

за участю секретаря Стєніної А.В.,

позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний нотаріус Марківської державної нотаріальної контори Ченакал Олександр Євгенович,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить: визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину серія ННХ 950968 від 17.09.2019, видане на ім`я ОСОБА_3 ; визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право на Ѕ частки спадкового майна після померлого ОСОБА_4 .

2.В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_4 , після його смерті відкрилася спадщина, що складається з земельної частки (паю) та житлового будинку. Позивач восени 2012 року звернулася до нотаріальної контори для прийняття спадщини за законом. Державним нотаріусом позивачу було повідомлено, що відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України заяву про прийняття спадщини подавати не потрібно, оскільки на момент смерті батька вона проживала разом з ним та вважається такою, що прийняла спадщину. Через скрутне матеріальне становище позивач спадщину не оформила та забрала з нотаріальної контори оригінали та копії документів. В 2019 році позивач, звернувшись повторно до Марківської державної нотаріальної контори, надала довідку про проживання зі спадкодавцем на момент смерті, однак отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Державний нотаріус проігнорував раніше надану позивачем довідку та видав свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частку земельної ділянки брату позивача ОСОБА_3 на підставі нової довідки з Марківської селищної ради. Позивача, як спадкоємця, про такі дії попереджено не було. Восени 2019 року позивач звернулася до суду з позовом про скасування постанови нотаріуса та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 20.07.2020 постанову нотаріуса скасовано. Даним рішенням суду було встановлено, що на момент смерті спадкодавця позивач проживала разом з ним та прийняла спадщину згідно ст. 1268 ЦК України. Після набрання рішенням законної сили позивач звернулася до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину. 22.09.2020 позивач подала до нотаріуса заяву про вжиття заходів для скасування свідоцтва про право на спадщину, виданого ОСОБА_3 . Від перерозподілу спадщини ОСОБА_3 відмовився, про що позивачу стало відомо з листа державної нотаріальної контори від 16.10.2020. Позивач зазначає, що спадкоємцями майна за законом після померлого ОСОБА_4 є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Відповідно до ст. 1267 ЦК України частки у спадщини кожного із спадкоємців за законом є рівними, тому позивач має право на Ѕ частину спадкового майна, як особа, яка проживала на момент смерті зі спадкодавцем.

3. У зв`язку з тим, що при видачі свідоцтва про право на спадщину було порушено право позивача на спадкування, вона змушена звернутися до суду.

Короткий зміст заперечень відповідача

4.Відповідач у відзиві на позовну заяву просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначив, що рішенням суду від 20.07.2020 позов ОСОБА_1 було задоволено частково, скасовано постанову державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 відмовлено. З пояснень державного нотаріуса, які містяться у вищезазначеному рішенні суду, стало відомо, що жодного слова про заповіт не має. ОСОБА_1 до спадкової справи надавала довідку про проживання разом зі спадкодавцем на момент смерті. Однак відповідач зазначив, що заповіту не було, а довідка про проживання з померлим є недійсною, що підтверджується актом складеним депутатом Марківської селищної ради. Позивач разом з чоловіком та донькою фактично проживала за зовсім іншою адресою, а саме АДРЕСА_1 . Позивач сама зазначає, що не проживала на момент смерті з батьком, що зафіксовано на записі судового засідання у справі ЄУ № 417/361/20. Позивач своїм правом, передбаченим ч.1 ст. 1269 ЦК України, не скористалася, заяву нотаріусу про прийняття спадщини не подала. В ухвалі суду від 14.07.2020 у справі ЄУ № 417/361/20 зазначено, що позивач не довела суду, що вона прийняла спадщину після батька. Позивач отримала довідку з Марківської селищної ради № 909 від 13.11.2012 про проживання зі спадкодавцем на момент його смерті та надала її суду для огляду у справі ЄУ № 417/9443/19, тим самим умисно ввела в оману селищну раду та суд. Відповідач вважає, що відсутні підстави для визнання права на спадкування за законом за позивачем та відсутні будь-які підстави для скасування свідоцтва про право на спадщину за законом за відповідачем.

Короткий зміст відповіді на відзив

5. Позивач подала відповідь на відзив, в якій зазначила, що відповідач спирається на акт про фактичне проживання від 30.07.2019, як на беззаперечний доказ її не проживання на момент смерті спадкодавця. У даному акті зазначено, що на момент смерті ОСОБА_4 , зі слів сусідів, з ним проживав ОСОБА_5 . Позивач звертає увагу на те, що в даному акті прямо не вказано, що ОСОБА_1 не проживала за адресою: АДРЕСА_2 . Отже не відомо, чи задавалося сусідам, які підписали цей акт, питання про сумісне проживання позивача зі спадкодавцем на момент його смерті. Тому даний акт не відображає повноту інформації та не є беззаперечним доказом у справі. Позивач зазначила, що в ухвалі суду від 14.07.2020 у цивільній справі ЄУ № 417/361/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування за законом, прийняття позивачем спадщини не було предметом спору, в судовому засіданні не встановлювалося та не може бути враховане судом при вирішенні даного спору. Позивач вважає, що звинувачення відповідача про введення в оману суду та сільської ради є безпідставними, оскільки проживання її разом зі спадкодавцем встановлено рішенням суду від 20.07.2020, підтверджується відміткою у її паспорті, будинковій книзі на домоволодіння та довідкою № 909 від 13.11.2012. Довідка № 2280 від 01.08.2019, яка видана на підставі акту про фактичне проживання, зі слів сусідів, документально нічим більше не підтверджена. Відповідач вказує у відзиві на позов невірні відомості, перекручує факти, посилання відповідача на те, що довідка про місце проживання позивача є недійсною та підтверджується актом про фактичне проживання від 30.07.2019, нічим не підтверджується, оскільки довідка № 909 від 13.11.2012 в судовому порядку не скасовувалася та не визнавалася недійсною.

Короткий зміст позиції третьої особи

6. 28.04.2021 представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, державний нотаріус Марківської державної нотаріальної контори Ченакал О.Є. подав пояснення, в якому зазначив, що ОСОБА_3 спадщину після ОСОБА_6 прийняв у встановлений законодавством строк. Спадкоємець ОСОБА_5 також прийняв спадщину, оскільки проживав разом з померлим ОСОБА_6 на час відкриття спадщини. На підставі наданих ОСОБА_3 документів йому було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частку земельної ділянки. У зв`язку з відсутністю доказів наявності спадкоємця ОСОБА_1 , спадкове майно у вигляді земельної ділянки було розподілено між спадкоємцями за законом ОСОБА_3 та ОСОБА_5 по Ѕ частці кожному. Вже після видачі ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину до Марківської державної нотаріальної контори звернулася ОСОБА_1 , надавши при цьому довідку № 909 від 13.11.2012, згідно якої разом з померлим ОСОБА_6 проживали ОСОБА_5 та ОСОБА_1 . Перерозподіл спадщини можливий за умови наявності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, або за рішенням суду, яких у позивача не має. За таких умов, керуючись ст. 49 Закону України «Про нотаріат», 23.09.2019 ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку.

Заяви та клопотання сторін

7. У заяві від 28.04.2021 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, просить справу розглянути без його участі.

8. У заяві від 20.05.2021 представник відповідача просив викликати у судове засідання свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

9. У клопотанні від 04.08.2021 позивач, зокрема, просила викликати у судове засідання свідка ОСОБА_9 .

Процесуальні дії у справі

10. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 07.04.2021 було відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 28.04.2021.

11. Ухвалою суду від 02.06.2021 підготовче судове засідання відкладено до 05.07.2021 у зв`язку з задоволенням клопотання позивача про витребування доказів, строк проведення підготовчого судового засідання продовжено до 06.07.2021.

12. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 05.07.2021 клопотання позивача про виклик свідка задоволено.

13.Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 05.07.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.07.2021. Клопотання сторін про виклик свідків задоволено.

Фактичні обставини, встановлені судом

14.Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 у віці 74 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Марківського районного управління юстиції у Луганській області 15.05.2012.

15. Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , виданого райбюро ЗАГС Марківського району Ворошиловградської області 28.09.1970, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є донькою померлого ОСОБА_4 .

16. Свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_3 , виданого відділом ЗАГС Марківського району Ворошиловградської області 06.05.1989, підтверджено, що між ОСОБА_10 та ОСОБА_6 зареєстровано шлюб, актовий запис №122. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_11 ».

17. Відповідно до паспорту громадянина України серія НОМЕР_4 , виданого Марківським РВ УМВС України в Луганській області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 01.02.2003 та знята з реєстрації 24.02.2016. Паспорт оглянутий судом в судовому засіданні.

18. Довідкою №909, виданою 13.11.2012 виконавчим комітетом Марківської селищної ради, підтверджено, що ОСОБА_4 постійно проживав по АДРЕСА_2 . Разом з ним у будинку проживали і продовжують жити його донька ОСОБА_1 та син ОСОБА_5 .

19.Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 580/02-31 від 23.09.2019, виданою державним нотаріусом Марківської державної нотаріальної контори Ченакал О.С., позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, що залишилося після смерті ОСОБА_4 на підставі ст. 49 Закону України «Про нотаріат».

20. Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 20.07.2021 позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії задоволено частково, постанову № 580/02-31 від 23.09.2019 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом скасовано. Рішення суду набрало законної сили 01.09.2020.

21. Судом встановлено, що позивач надала нотаріусу довідку, з якої вбачається, що вона проживала на момент смерті зі спадкодавцем, та паспорт, де наявна відмітка про реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , тобто за адресою проживання спадкодавця.

Отже позивач є спадкоємцем, що прийняв спадщину в силу ст. 1268 ЦК України.

Заява про відмову від прийняття спадщини в 6 місячний строк після відкриття спадщини в спадковій справі відсутня.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

22. Згідно із заявою від 22.09.2020, поданою до Марківської державної нотаріальної контори, ОСОБА_1 просила вжити заходів для скасування свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.09.2020 серія ННК 950968, прийняти від неї, спадкоємця першої черги, документи для оформлення всього спадкового майна, а саме земельної частки (паю) № НОМЕР_5 , розміром 4,5564 га, що знаходиться в межах Марківської селищної ради, та житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

23. Листом від 06.10.2020 Марківською державною нотаріальною конторою Щербак І.І. було надано відповідь, згідно якої нотаріальна контора направила лист спадкоємцю ОСОБА_3 з роз`ясненням його права на надання письмової згоди стосовно перерозподілу отриманої ним спадщини. Стосовно питання надання документів для оформлення спадщини повідомлено, що ОСОБА_1 має право оформити спадщину на все спадкове майно, на яке ще не видані свідоцтва про право на спадщину, на житловий будинок, земельні частки (пай), грошові вклади. Щодо оформлення спадщини на земельну ділянку, на яку вже видано свідоцтво про право на спадщину, зазначено, що з моменту надходження згоди спадкоємця на перерозподіл спадщини, буде проінформовано письмово стосовно переліку необхідних документів.

24. Згідно із листом Марківської державної нотаріальної контори № 489/01-16 від 16.10.2020 ОСОБА_1 повідомлено, що ОСОБА_3 відмовився від перерозподілу спадщини, що відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 після померлого ОСОБА_4 , а тому перерозподіл спадщини можливий у судовому порядку.

25. Відповідно до акту про фактичне проживання від 30.07.2019, складеного депутатом Марківської селищної ради Скиртачем В.О., зі слів сусідів за адресою: АДРЕСА_2 , на момент смерті з ОСОБА_4 проживали ОСОБА_5 . З ОСОБА_5 на момент смерті ніхто не проживав. Факт проживання підтверджують сусіди ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 .

26. З довідки про проживання № 2280, виданої 01.08.2019 Марківською селищною радою Марківського району Луганської області, вбачається, що померлий ОСОБА_4 , 1938 р.н., дійсно проживав за адресою: АДРЕСА_2 , по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . На момент смерті ОСОБА_4 з ним проживав його син ОСОБА_5 .

27. З документів доданих відповідачем до відзиву на позовну заяву, вбачається, що останній неодноразово звертався до Марківської державної нотаріальної контори з заявами від 23.02.2021, 16.03.2021, 05.04.2021 щодо видачі свідоцтва про право на спадщину, що залишилася після ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . У відповідь на дані заяви Марківською державною нотаріальною конторою ОСОБА_3 роз`яснено про необхідність надання правовстановлюючих документів на спадкове майно. Крім того, відповідачу було запропоновано звернутися до суду, оскільки у нього виник спір про право у зв`язку з його не згодою щодо перерозподілу спадщини. Також додатково роз`яснено, що вчинення будь-яких нотаріальних дій стосовно спадкової справи до вирішення спору судом не можливе.

28. Як вбачається з копії спадкової справи, наданої державним нотаріусом Марківської державної нотаріальної контори, ОСОБА_3 03.12.2012 подав заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .

29. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 32617385 від 03.12.2012, при заведенні спадкової справи за параметрами запиту на ОСОБА_4 відомості щодо спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину відсутні.

30. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 32617403 від 03.12.2012, інформація щодо заповіту/спадкового договору від імені спадкодавця відсутня, тому спадкування після смерті ОСОБА_4 здійснюється за законом.

31. Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 32617453 від 03.12.2012 підтверджено реєстрацію спадкової справи № 128 за номером у Спадковому реєстрі 53845176 від 03.12.2012.

32. Відповідно до заяви від 17.09.2019, поданої до Марківської державної нотаріальної контори, ОСОБА_3 просив видати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_4 , яке складається з земельної ділянки (паю) № НОМЕР_5 , площею 4,5564 га, що знаходиться в межах Марківської селищної ради Марківського району Луганської області.

33. Згідно із свідоцтвом про народження від 14.04.1964, виданим Марківською селищною радою Новопсковського району Луганської області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в графі батько зазначено « ОСОБА_13 » (мовою оригіналу), в графі мати зазначено « ОСОБА_14 » (мовою оригіналу).

34. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів № 181258757 від 17.09.2019, за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на земельну ділянку (пай) № НОМЕР_5 , площею 4,5564 га та домоволодіння, загальною площею 38,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

35. Зі свідоцтва про права на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Марківської державної нотаріальної контори Луганської області 17.09.2019, вбачається, що спадкоємцями зазначеного у свідоцтві майна ОСОБА_4 , 1938 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є: його син ОСОБА_3 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , на 1/2 частку у спадщині; його син ОСОБА_5 на 1/2 частку у спадщині. Спадщина, на яку в указаних частках видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки, що розташована в межах Марківської селищної ради Марківського району Луганської області, площею 4,5564 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частку земельної ділянки видано ОСОБА_3 .

36. З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 57579078 від 17.09.2019 вбачається, що 17.09.2019 зареєстровано видачу ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину серія ННХ 950968 від 17.09.2019.

37. Згідно із заявою від 23.09.2019, поданої до Марківської державної нотаріальної контори, ОСОБА_1 просила видати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_4 , яке складається з земельної ділянки (паю) № НОМЕР_5 , площею 4,5564 га, що знаходиться в межах Марківської селищної ради Марківського району Луганської області.

38. Свідок ОСОБА_7 повідомив, що проживає за адресою: АДРЕСА_4 . Зазначив, що бачив відносини ОСОБА_1 з батьком, вона садила город, до батька ставилася як донька, ні в чому йому не відмовляла. ОСОБА_4 проживав за адресою: АДРЕСА_2 , останнім часом з сином ОСОБА_5 вдвох. ОСОБА_1 з батьком не проживала, мешкала за іншою адресою, однак дуже часто навідувала батька. ОСОБА_15 у батька бував дуже рідко. Свідок також повідомив, що акт про фактичне проживання від 30.07.2019 він не підписував.

39. Свідок ОСОБА_8 повідомив, що був знайомий з ОСОБА_4 , який проживав за адресою: АДРЕСА_2 . На момент смерті ОСОБА_4 проживав разом з ОСОБА_5 . У батька вдома часто бачив ОСОБА_1 , разом вони не проживали, оскільки вона проживала за іншою адресою. Свідок додав, що акт про фактичне проживання від 30.07.2019 він підписував.

40. Свідок ОСОБА_9 повідомив, що до нього звернулася ОСОБА_16 , яка є дружиною ОСОБА_3 , для того, щоб отримати довідку про проживання на момент смерті ОСОБА_4 . Свідок звернувся до сусідів і з їх слів склав акт про фактичне проживання від 30.07.2019. Також свідок з`ясував, що за адресою: АДРЕСА_2 була зареєстрована ОСОБА_1 .

41. На даний час позивач бажає скористатися своїм правом на спадщину за законом, що залишилася після батька ОСОБА_4 . Рішенням суду від 20.07.2020 постанову державного нотаріуса про відмову позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину скасовано. У зв`язку з видачею відповідачу свідоцтва про право на спадщину було порушено право позивача на спадкування. Тому позивач звертається до суду з вимогою про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, виданого ОСОБА_3 .

Оцінка аргументів учасників сторін

42. Положеннями статей 15,16 ЦК України, статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

43.За змістом частини другої статті 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права.

44.Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

45.Відповідно до статей 1216 - 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

46. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

47.Як вказано в ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

48.Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом ycієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

49.Згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

50. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має надати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

51.Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

52. Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

53. Свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

54. У постанові Верховний Суд від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1316/2227/11 (провадження № 61-12290св18) зробив висновок, що у статті 1301 ЦК України, як підставу визнання свідоцтва недійсним, прямо вказано лише відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, що давали б їй підстави набути право на спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване. Іншими підставами визнання свідоцтва недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини, тощо.

55.Судом встановлено, що спадкоємцями майна померлого ОСОБА_4 є троє його дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . Спадкоємець ОСОБА_5 помер. Спадкоємець ОСОБА_3 спадщину прийняв у встановлений законодавством строк та на частину спадкового майна отримав свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець ОСОБА_1 спадщину прийняла в силу ст. 1268 ЦК України, що встановлено рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 20.07.2020 і згідно із ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.

56. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

57. Згідно із ч.1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

58. Відповідно позивач і відповідач мають рівні частки у спадщині.

59. Відповідачу ОСОБА_3 державним нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частину спадкового майна, у зв`язку з чим відбулося порушення спадкових прав позивача.

60. Порушення спадкових прав позивача виникло у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину іншій заінтересованій особі, у даному випадку відповідачу, та є самостійною підставою для визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним (Постанова ВС у справа № 414/811/17 від 11.12.2019).

61. Враховуючи, що позивачем доведено те, що вона фактично спадщину після померлого батька прийняла, підлягає задоволенню вимога позивача про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину на ім`я ОСОБА_3 від 17.09.2019 серії НОМЕР_6 .

62. Що стосується вимоги позивача про визнання за нею в порядку спадкування за законом права на Ѕ частку спадкового майна після померлого ОСОБА_4 , суд зазначає таке.

63. Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

64. Згідно із вимогами статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

65. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

66. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

67. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

68. Як вже зазначалося вище рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 20.07.2020 постанову державного нотаріуса про відмову позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину скасовано. Рішення набрало законної сили 01.09.2020. Позивач 22.09.2020 звернулася до державного нотаріуса з заявою, в якій просила, зокрема, прийняти від неї документи для оформлення спадкового майна.

Після скасування судом постанови про відмову у вчинення нотаріальної дії ОСОБА_1 з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до державного нотаріуса не зверталася, відмову нотаріуса (постанову) у видачі свідоцтва про право на спадщину не отримувала.

З огляду на вищенаведене та з врахуванням того, що даним судовим рішенням свідоцтво про право на спадщину на ім`я ОСОБА_3 визнано недійсним, перешкод для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку не має, позивач не позбавлена можливості звернутися до нотаріуса із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину.

69. Крім того, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач не вказує у позовній заяві переліку спадкового майна, на Ѕ частку якого просить визнати за нею право. До того ж позивач не надала до позовної заяви будь-яких правовстановлюючих документів на спадкове майно.

70. За таких обставин у задоволенні позивної вимоги про визнання за позивачем в порядку спадкування за законом права на Ѕ частку спадкового майна після померлого ОСОБА_4 слід відмовити, оскільки дана вимога заявлена позивачем передчасно, а тому є необґрунтованою.

Докази сторін відхилені судом та мотиви їх відхилення

71. Посилання відповідача на довідку № 2280 від 01.08.2019, як на доказ не проживання ОСОБА_1 з померлим, судом не приймаються до уваги.

По-перше, факт проживання або не проживання позивача з померлим не є предметом спору у даній справі.

По-друге, рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 20.07.2020 у справі ЄУ № 417/9443/19 встановлено, що позивач є спадкоємцем, яка прийняла спадщину, а тому дана обставина відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.

У постанові ВС у справі № 360/2312/16-ц від 11.03.2020 зроблено висновок про те, що саме реєстрація спадкоємця за місцем проживання спадкодавця на час смерті спадкодавця свідчить про «автоматичне прийняття спадкоємцем спадщини».

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того відповідач посилається на те, що підтвердженням недійсності довідки є акт про фактичне проживання, складений депутатом Марківської селищної ради 30.07.2019. Факт проживання осіб в даному акті підтверджено сусідами ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 .

Відповідачем було заявлено клопотання про допит двох свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , яке судом було задоволено.

Під час допиту свідків судом встановлено, що ОСОБА_7 даний акт не підписував.

З огляду на вищевикладене відомості зазначені у даній довідці є сумнівними.

Крім того, складання акту відбулося зі слів сусідів, які надали свідчення не як свідки, а тому не попереджені про кримінальну відповідальність.

72. Посилання відповідача на аудіозапис фіксації судового засідання у справі ЄУ № 417/361/20, як на доказ не проживання позивача на час смерті з батьком, суд до уваги також не приймає з огляду на таке.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Аудіозапис судового засідання у справі ЄУ № 417/361/20, відповідно до ст. 247 ЦПК України, є фіксацією судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу та є додатком до протоколу судового засідання.

А тому цей аудіозапис судового засідання у справі ЄУ № 417/361/20 не є доказом у розумінні ст. 76 ЦПК України.

Судовим рішенням у справі ЄУ № 417/9443/19 від 20.07.2020 встановлено факт прийняття спадщини позивачем після померлого батька, а тому вона є спадкоємцем, так само як і відповідач.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що довідка № 909 від 13.11.2012 є недійсною, оскільки вказана довідка Марківською сільською радою не скасована, не визнана недійсною. Факт не проживання позивача з померлим батьком не спростовано у судовому засіданні.

Судові витрати

73. Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі ст. 141 ЦПК України, відповідно до вимог якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позову до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 908,00 грн., тому з відповідача на користь позивача підлягає стягнення судових витрат у розмірі 454,00 грн., що пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 80, 81, 89, 141, 263-268, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний нотаріус Марківської державної нотаріальної контори Ченакал Олександр Євгенович, задовольнити частково.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину на ім`я ОСОБА_3 від 17.09.2019 серії НОМЕР_6 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 454 грн. (чотириста п`ятдесят чотири грн.) 00 коп.

В задоволенні інших вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний нотаріус Марківської державної нотаріальної контори Ченакал Олександр Євгенович, відмовити.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_7 , (проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ).

Відповідач ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Представник відповідача адвокат Красноруцький О.М., свідоцтво № 862 від 21.06.2007.

Третя особа - державний нотаріус Марківської державної нотаріальної контори Ченакал Олександр Євгенович, АДРЕСА_5 , .

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Луганського апеляційного суду через Новопсковський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 28.08.2021.

Суддя: О.С. Стеценко