Справа № 683/3546/21
У Х В А Л А

29 листопада 2021 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області в складі судді Кутасевич О.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Сакенов Юрій Костянтинович про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

26 листопада 2021 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Сакенов Ю.К. звернулась до суду із заявою про забезпечення позову до його пред`явлення.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову вказувала, що є власником частки в розмірі 6,66% у Статутному фонді ТОВ «Фірма побутового обслуговування «Силует» та постановою Верховного Суду від 20 листопада 2021 року скасовано рішення Стакрокостянинівського районного суду від 16 червня 2020 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року, ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до ТОВ «Фірма побутового обслуговування «Силует», ОСОБА_3 задоволено, визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлової будівлі площею 554,2 кв.м., розташованої в АДРЕСА_1 , який укладений 04 січня 2018 року між ТОВ «Фірма побутового обслуговування «Силует» та ОСОБА_3 .

Зазначала, що має намір пред`явити позов до ТОВ «Фірма побутового обслуговування «Силует», ОСОБА_3 про скасування державної реєстрації речових прав на зазначену вище нежитлову будівлю.

Стверджує, що у неї є підстави уважати, що зазначена нежитлова будівля може бути відчужена відповідачами на користь третіх осіб, що в подальшому зробить неможливим чи утрудненим виконання рішення суду.

Тому просила вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке зареєстроване на праві власності за ОСОБА_3 , а саме нежитлову будівлю площею 544,2 м. кв. за адресою АДРЕСА_1 .

Розглянувши заяву про забезпечення позову, перевіривши матеріали цивільної справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Так, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Крім того,пункт 3 постанови № 9 від 22.12.2006 року Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову розяснює, що згідно з п. 1 ч 1 ст. 152 ЦПК України, позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, тобто накладення арешту можливе у позовах з майновими вимогами, а позивачем заявлено позов немайнового характеру.

Судом установлено, що позивач має намір заявити позовні вимоги до ТОВ «Фірма побутового обслуговування «Силует», ОСОБА_3 , про скасування державної реєстрації речових прав на нежитлової будівлі площею 554,2 кв. м., розташованої в АДРЕСА_1 посилаючись на ухвалення Верховним судом за позовом іншого позивача рішення про визнання недійсним договору купівлі-продажу цього приміщення, укладеного між ТОВ «Фірма побутового обслуговування «Силует», ОСОБА_3 04 січня 2018 року.

Разом з тим, ОСОБА_1 не наведено, в чому полягає спір між нею та відповідачами, а позовні вимоги про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно є похідними.

Відповідно до постанови № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» Пленум Верховного Суду України звернув увагу на те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, закон пов`язує забезпечення позову з неможливістю чи утрудненням виконання судового рішення.

За загальним правилом, заявник зобов`язаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, укладення договорів тощо). Саме лише посилання в заяві на неодноразові спроби відповідача продати спірне спадкове майно, а також на те, що такий продаж може утруднити і зробити неможливим виконання рішення суду без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту.

Позивачем не додано достатніх доказів, а також ніяким чином у заяві не обґрунтовано підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому. Також, заявником не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що не буде виконано рішення суду, у разі задоволення позову.

Також, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

При цьому, заявник не обґрунтував наявність зв`язку між обраними ним заходом до забезпечення позову та предметом позовних вимог, та чи застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист його порушеного права та поновлення порушених прав та інтересів як позивача.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналізуючи все в сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову слід відмовити, оскільки нею не доведено обставин, які є обовязковими для доведення при подачі заяви про забезпечення позову в розумінні ст. 151 ЦПК України та постанови № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

За таких обставин та з урахуванням всебічного дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, враховуючи вище викладені приписи законодавства, передбачених законом підстав для задоволення заяви немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 81, 149, 151, 153 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів з дня її підписання.

Якщо у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: