Провадження № 2/752/3014/21
РІШЕННЯ

Іменем України

заочне

25.01.2021 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Шевчук М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних за порушення виконання зобов`язання, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних за порушення виконання зобов`язання.

В обґрунтування позову зазначено, що 21.02.2019 року між позивачем та відповідачами було укладено договір позики грошових коштів, відповідно до умов якого відповідачі отримали від позивача в борг грошові кошти у сумі 3276000,00 грн., які зобов`язались повернути за погодженим в договорі графіком. Відповідачі борг в обумовлені строки не повернули, а тому позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав та просить суд стягнути солідарно із відповідача на свою користь суму боргу за договором позики в розмірі 3276000,00 грн., пеню в сумі 28665000,00 грн., три відсотки річних у розмірі 46991,80 грн., та інфляційні втрати у розмірі 49149,00 грн., а також судові витрати.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 26.08.2020 року, у справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 02.12.2020 року, у справі закінчено підготовче провадження та призначено судовий розгляд.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з викладених в позові підстав.

Відповідачі в судове засідання не з`явились. Про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином. З будь-якими клопотаннями до суду не звертались. Відзив на позов не подавали.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідачів, а також суд ухвалив про заочний розгляд справи.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 21.02.2019 рок між ОСОБА_1 (позичальником) та ОСОБА_3 (позичальником-1), ОСОБА_2 (позичальник-2) було укладено та нотаріально посвідчено договір позики грошових коштів, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_3 та ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 3276000,00 грн., що на день укаледння договору було еквівалентно 117000,00 дол.США, а відповідачі зобов`язались повернути позивачу зазначену суму позики.

Відповідно до п. 2 зазначеного договору, позичальники зобов`язались повернути суму позики до 21.03.2020 року, включно.

В пункті 6 зазначеного договору сторони узгодили те, що якщо позичальники не повернуть позичені кошти до вказаного терміну позикодавець має право подати цей договір до стягнення у строки, передбачені чинним законодавством України. Звернення стягнення здійснюється за рішенням суду, та і на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Крім того сторони дійшли згоди, що у випадку не повернення, зазначеної в п. 1суми коштів в строк до 21.02.2020 року, позичальники зобов`язуються разом із поверненням суми сплатити позикодавцю пеню в сумі 5 % від простроченої суми за кожен день прострочення.

Позивач вказує, що відповідачі взяті на себе зобов`язання не виконали, кошти за договором не повернули в повному обсязі, в зв`язку з чим він вимушений звернутись до суду із цим позовом.

Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, суд приймає до уваги те, що у відповідності до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За правилами ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Так, в постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі №6-79цс14 зазначено, що «відповідно до норм ст.ст.1046,1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання».

Постановою Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі №6-63цс13 визначено, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідачі виконали свої зобов`язання за договором позики та повернули грошові кошти позивачу, та те що стороною відповідачів доводи позову в цій частині не спростовані, суд вважає, що позовна вимога в частині солідарного стягнення із відповідачів на користь позивача основної суми боргу за договором позики підлягає задоволенню, та стягненню підлягає сума в розмірі 3276000,00 грн.

В частині позовних вимог про стягнення пені, сум втрат від інфляції та трьох відсотків річних суд зазначає наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму, відповідно до статті 625 цього Кодексу, а також неустойку (пеню), яка нараховується від дня зобов`язання щодо їх повернення.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем пред`явлено до стягнення пеню в сумі 28665000,00 грн., три відсотки річних у розмірі 46991,80 грн., та інфляційні втрати у розмірі 49149,00 грн.

Разом з тим, суд не погоджується із наданими позивачем розрахунками пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних, оскільки, вони розраховані за період з 22.02.2020 р. по 14.08.2020 р., тоді як, відповідачі зобов`язались повернути борг до 21.03.2020 р., включно, а тому саме із цієї дати слід обчислювати ці суми.

При обчисленні необхідних сум до стягнення, судом береться до уваги наступний період прострочення виконання відповідачами взятих на себе зобов`язань , а саме: із 22.03.2020 р. по 14.08.2020 р., тобто 146 днів прострочення та сума боргу в розмірі 3276000,00 грн.

Так, три проценти річних від простроченої суми (3276000,00 грн. ) за період з 22.03.2020 р. по 14.08.2020 р., становить суму в розмірі 39204 грн. 59 коп. ([Відсотки] = [Сума боргу] [Процентна ставка] / 100% / 365 днів [Кількість днів]), а інфляційні втрати за вказаний період - суму в розмірі 22932 грн. 00 коп. ([Збитки від інфляції] = [Сума боргу] [Індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу]).

Крім того, згідно із п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки.

За змістом ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов`язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від тривалості правопорушення.

Як вже зазначалось вище, сторони узгодили в договорі те, що у випадку не повернення, зазначеної в п. 1суми коштів в строк до 21.02.2020 року, позичальники зобов`язуються разом із поверненням суми сплатити позикодавцю пеню в сумі 5 % від простроченої суми за кожен день прострочення.

З огляду на викладене, суд вважає, що відповідачі, в зв`язку із порушенням зобов`язання за період з 22.03.2020 р. по 14.08.2020 р. мають сплатити позивачу суму пені у розмірі 65340 грн. 98 коп. ([Пеня] = [Сума боргу] [Ставка пені (%)] / 100% / 365 днів [Кількість днів])

Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги наведені вище вимоги закону та встановлені обставини, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів на користь позивача пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних підлягають частковому задоволенню з урахуванням наведених судом розрахунків.

В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача в рівних частинах слід стягнути документально підтверджений розмір судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 19, 76, 77, 81, 82, 133, 141, 258, 259, 263, 265, 273, 280-281, 353, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних за порушення виконання зобов`язання, - задовольнити частково.

Стягнути солідарно із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики грошових коштів від 21.02.2019 року у розмірі 3276000 грн. 00 коп., а також за період з 22.03.2020 р. по 14.08.2020 р. інфляційні втрати в розмірі 22932 грн. 00 коп., пеню у розмірі 65340 грн. 98 коп. та три відсотки річних у розмірі 39204 грн. 59 коп., а всього суму в розмірі 3403477 (три мільйони чотириста три тисячі чотириста сімдесят сім) грн. 57 коп.

В іншій частині позовних, - відмовити.

Стягнути в рівних частинах із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , судовий збір в сумі 1116 (одна тисяча сто шістнадцять) грн. 53 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повні ім`я сторін:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Київської області, громадянин України, ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 18.09.2007 року Кіровським РВ Макіївського МУ ГУМВС України в Донецькій області, ідентифікаційний код НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 ;

відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка України, паспорт серії НОМЕР_4 , виданий 17.05.2012 року Кіровським РВ Макіївського МУ ГУМВС України в Донецькій області, ідентифікаційний код НОМЕР_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Головуючий Н.П. Чередніченко