Справа № 289/771/21
Номер провадження 2/289/476/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2021 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Сіренко Н.С., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість у сумі 35674,81 грн. за кредитним договором б/н від 16.12.2009, укладеного шляхом підписання ОСОБА_1 . Заяви з метою отримання банківських послуг, в якій остання своїм підписом підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Відповідач отримав кредитну картку, у подальшому кредитний ліміт було збільшено до 33500,00 грн. Мотивуючи порушенням відповідачем зобов`язань за вказаним договором, які викладені в Умовах та правилах надання банківських послуг, що діяли на момент підписання Заяви, позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості у розмірі 35674,81 станом на 13.04.2021, яка складається з: 28927,52 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 6747,29 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, разом із судовими витратами в сумі 2270,00 грн.

У прохальній частині позовної заяви позивач вказав, що у разі неявки в судове засідання відповідача, він не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом. До позову додав клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та про розгляд справи за відсутності позивача (а.с.65,66).

Ухвалою від 15.06.2021 відкрито спрощене провадження у справі та ухвалено розглядати справу без виклику сторін, визначено відповідачу строк для подання відзиву (а.с.76). Копію ували направлено сторонам, а відповідачу разом із копією позовної заяви та додатками на 33 арк. (а.с.77,78), вказану кореспонденцію сторони отримали (а.с.79,80), відповідач отримала 07.07.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням.

27.07.2021 від відповідача надійшов відзив на позов (а.с.81-95), який ухвалою від 28.07.2021 повернутий відповідачу без розгляду (а.с.96).

05.08.2021 відповідачем через канцелярію суду подано відзив на позов у справі, беручи до уваги, що встановлений судом строк на подання відзиву пропущено, з ініціативи суду продовжується цей строк в силу положень ч. 2 ст. 127 ЦПК України (а.с.98-110).

У відзиві на позовну заяву відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі за недоведеністю, так як позивач не довів належними і допустимими доказами погодження з відповідачем умов кредиту, крім того, позивач не надав жодного доказу на підтвердження укладення між сторонами кредитного договору, не доведено перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача, довідки про зміну умов кредитування та видачу кредитних карток підписані невідомою особою, наданий розрахунок заборгованості не містить обчислення, порядок нарахування суми та тіла кредиту, із цього розрахунку не можливо достовірно визначити, яка саме сума заборгованості підлягає стягненню та взагалі чи існує будь-яка заборгованість. Позивачем не надано доказів на підтвердження нарахування та сплати відсотків, комісій та інших платежів за спірним договором, а надана виписка по договору не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому є неналежним та недопустимим доказом.

Від позивача 11.08.2021 надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено про необґрунтованість зазначених у відзиві обставин, своїм підписом в Заяві позивач приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг, крім того, своїм підписом в Довідці про умови кредитування вона підтвердила погодження істотних умов при укладенні договору, відповідач отримувала кредитні картки та тривалий час (12 років) користувалася наданими кредитними коштами, періодично сплачувала кошти в рахунок погашення, що підтверджується Випискою по рахунку та розрахунком заборгованості. За весь період жодного разу відповідач не зверталася до Банку за фактом неправильного нарахування відсотків. Просить задовольнити позов в повному обсязі (а.с.111-118).

Клопотань про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше і, з урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Суд, дослідивши докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що позивач має банківську ліцензію за № 22 на право надання банківських послуг від 05 жовтня 2011 року, визначених частиною третьою статті 47 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» та інші дозволи НБУ щодо здійснення банківської діяльності та Статут АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.38-41).

Як вбачається з матеріалів справи, 24.12.2009 сторони уклали кредитний договір б/н шляхом підписання Заяви про оформлення кредитки «Універсальна» 55 днів пільгового періоду, в якій ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складає між сторонами Договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві. Базова процентна ставка за кредитом 2,5% на місяць на залишок заборгованості (а.с.21).

В матеріалах справи також міститься копія Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка підписана ОСОБА_1 24.12.2009, де зазначено наступне: пільговий період встановлено 55 днів, базова відсоткова ставка в місяць, яка нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році, становить 2,5 %. Розмір щомісячного платежу складає 7% від суми заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості. Строк внесення щомісячних платежів до 25 числа, наступного за звітним (а.с.22).

Згідно Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 початковий кредитний ліміт встановлено у розмірі 250,00 грн., який в період з 2009 року по 2020 рік збільшувався до максимального розміру 33127,75 грн., і зменшувався, так, станом на 23.09.2020 зменшено до 29546,08 грн. Станом на 01.10.2020 кредитний ліміт становив 0,00 грн. (а.с. 20).

В довідці, виданій АТ КБ "ПриватБанк", зазначено, що на виконання укладеного між сторонами кредитного договору б/н ОСОБА_1 було видано кредитні картки із зазначенням номерів, дат відкриття та терміну дії, термін дії останньої картки 09/20 (а.с.19).

На підтвердження розміру заборгованості позивач надав до позовної заяви розрахунки заборгованості за договором № б/н, станом на 31.12.2015 (а.с.5-8), станом на 30.06.2019 (а.с.9-15), станом на 13.04.2021 (а.с.16-18). Відповідно до останнього розрахунку станом на 13.04.2021 року у відповідача виникла заборгованість перед банком, яка становить 35674,81 грн. та складається з: 28927,52 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту та 6747,29 грн. заборгованості за простроченими відсотками.

Як вбачається із наданої відповідачем копії свідоцтва НОМЕР_1 про зміну імені, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінила ім`я, про що 03.04.2021 складено відповідний актовий запис №1 та прізвище, власне ім`я, по батькові після державної реєстрації зміни імені: ОСОБА_4 (а.с.110).

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що між позивачем та відповідачем у письмовій формі укладений кредитний договір, а тому зазначені у відзиві відповідачем доводи щодо не укладення між сторонами кредитного договору не відповідають дійсності, а позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Так, відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути складові його повної вартості, зокрема: заборгованість за простроченим тілом кредиту, заборгованість за простроченими процентами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги у цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості та витягу з Тарифів банку та витяг з Умов та правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємні частини спірного договору, посилався на Довідку про умови кредитування від 24.12.2009, яка підписана відповідачем та в якій її повідомлено про основні умови кредитування з використанням кредитної картки, у тому числі: тип кредиту, пільговий період користування коштами, процентна ставка в межах та поза межами пільгового періоду; тип процентної ставки; реальна річна процентна ставка; порядок повернення кредиту; права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, розміри і порядок нарахування інших платежів за кредитним договором та інше.

Разом з тим, надані позивачем Умови та правила банківських послуг ОСОБА_1 не підписані, а відтак, згідно роз`яснень, що викладені у постанові Верховного Суду від 03.07.2019 по справі № 342/180/17, з огляду на їх мінливий характер, такі Умови та Правила не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін.

У вказаній Довідці зазначається, що кредит повертається щомісяця до 25 числа поточного місяця у розмірі 7% від заборгованості на кінець попереднього місяця, але не менше 50 грн., у зв`язку з чим у разі несплати щомісячного платежу заборгованість за тілом кредиту переходила в прострочену.

Підписавши заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, яка є складовою частиною кредитного договору, та Довідку про умови кредитування ОСОБА_1 відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодилася на такі умови кредитного договору, взявши на себе відповідні зобов`язання.

З виписки руху коштів за рахунком (а.с 55-65) вбачається, що ОСОБА_1 отримала та використовувала кредитні кошти, в подальшому неодноразово порушувала умови договору, бо не сплачувала обов`язкові платежі у встановлені строки. Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на відповідача, кредитний ліміт збільшувався. Також позичальнику видавалися кредитні картки, остання зі строком дії 09/20.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до висновку, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд.

Таким чином суд прийшов до висновку, що вимоги про стягнення заборгованості по простроченому тілу кредиту в розмірі 28927,52 грн. є обґрунтованими.

Щодо вирішення вимоги про стягнення сум прострочених відсотків, суд дійшов висновку про відмову у їх стягненні, оскільки розмір процентів, обумовлених в підписаній відповідачем Довідці від 24.12.2009 (2,5% в місяць або 30% річних) не відповідає їх розміру, зазначеному в розрахунку заборгованості за договором, укладеному між Банком та ОСОБА_1 , початкова процентна ставка в подальшому була неодноразово як зменшена, так і збільшена банком в односторонньому порядку (від 30% до 43,2 % річних в різний час), тому перевірити правильність розрахунку заборгованості за узгодженими ставками є неможливим, а зміна Банком в односторонньому порядку розміру процентних ставок суперечить висновкам Верховного Суду, що викладені у постановах від 31.10.2018 у справі №127/1673/17 та від 19.02.2020 у справі № 629/737/17.

Суд звертає увагу, що з метою визначення суми заборгованості за простроченими відсотками за кредитом із процентної ставки визначеної договором 30% річних до матеріалів справи позивачем не долучено. Самостійно суд не в змозі нарахувати розміри 2,5% в місяць від тіла кредиту за весь час, оскільки тіло кредиту щомісячно постійно змінювалося, а розрахунок 2,5% на місяць від кінцевого тіла кредиту буде невідповідним, так як в тіло кредиту банком самостійно весь час включались списані кошти на погашення відсотків у розмірах, які не погоджені з відповідачем.

До того ж, зі змісту наданих позивачем розрахунків взагалі неможливо визначити формулу проведення розрахунку відсотків, які нараховувалися в тому числі після закінчення терміну дії кредитної картки (після 09/20).

Відтак, доводи АТ КБ «ПриватБанк» в частині необхідності стягнення прострочених відсотків за користування кредитом не заслуговують на увагу з наведених вище мотивів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1840,67 грн. (28927,52 /35674,81х2270,00).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4,7, 12, 13, 81, 141, 258-259, 263-265, 274-279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, ) до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за Кредитним договором у розмірі 28927,52 грн. (двадцять вісім тисяч дев`ятсот двадцять сім грн. 52 коп.) та судовий збір в розмірі 1840,67 грн. (одна тисяча вісімсот сорок грн. 67 коп.), а всього 30768,19 грн. (тридцять тисяч сімсот шістдесят вісім грн. 19 коп.).

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. С. Сіренко