Справа № 308/6114/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/ДОДАТКОВЕ/

25 серпня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Голяни О.В., за участю секретаря судового засідання Лецак Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Паш Артема Васильовича про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в цивільній справі №308/6114/21,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебувала цивільна справа №308/6114/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.08.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково, збільшено розмір аліментів, що встановлений рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 серпня 2015 року; ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі по 2 000 (дві тисячі) грн., але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили; стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 908 грн. судового збору.

20.08.2021 представник позивача адвокат Паш А.В. через канцелярію суду подав заяву про ухвалення у вказаній справі додаткового рішення, у якій просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме: витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, в розмірі 2 500,00 грн.

У відповідності до ст. 270 ЦПК України суд ухвалює додаткове судове рішення без виклику сторін.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Як вже було зазначено судом, рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.08.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково, збільшено розмір аліментів, що встановлений рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 серпня 2015 року та ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі по 2 000 (дві тисячі) грн., але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили; стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 908 грн. судового збору.

Відповідно до ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.

Таким чином, оскільки при ухваленні судового рішення у справі №308/6114/21 від 18 серпня 2021 року судом не було вирішено питання про витрати на професійну правничу допомогу, суд приходить до висновку про необхідність винесення додаткового рішення у даній справі.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.

За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. ч. 1, 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

У відповідності до вимог ч.3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Так, в позовній заяві ОСОБА_1 , яка зареєстрована судом 18.05.2021, тобто в першій заяві по суті спору, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивачка понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, був відсутній.

Ухвалою суду від 20.05.2021 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, в тому числі з тих підстав, що позовна заява в порушення п.9 ч.3 ст.175 ЦПК України не містить попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивачка понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

03.06.2021 ОСОБА_1 на виконання ухвали суду від 20.05.2021 усунула недоліки позовної заяви шляхом подання заяви «Про залучення належно завірених копій додатків та виправлення недоліків позовної заяви», в якій вказала, що витрати на правову допомогу становлять 2500 грн. На підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу надала копії договору № 28 про надання правової допомоги від 19.11.2020; додаткової угоди № 1 до договору № 28 від 19.11.2021; квитанції до прибуткового касового ордеру № 28 від 10.02.2021.

20.08.2021 представник позивача адвокат Паш А.В. через канцелярію суду подав заяву про ухвалення у вказаній справі додаткового рішення, у якій просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме: витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, в розмірі 2 500,00 грн.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що долучені стороною позивача ОСОБА_1 докази на підтвердження понесення нею витрат на правничу допомогу були надіслані іншому учаснику справи.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.03.2021 року у справі №756/2399/18, встановивши, що суд не дослідив дотримання особою установленого процесуальним законом порядку пред`явлення до відшкодування відповідних судових витрат, зокрема чи всі заявлені витрати пов`язані з розглядом справи та чи надіслані (надані) відповідні докази іншим учасникам справи, та не врахував, що у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) копій таких доказів суд не може їх брати до уваги під час розгляду відповідної заяви, скасував ухвалену ним додаткову постанову як таку що була прийнята без додержання норм процесуального права.

Склад і розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону

в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні

з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зроблено такі висновки: «із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.… саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності».

За правилами статей 12, 81 ЦПК України року кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини дев`ятої статті 83 ЦПК України копії доказів, що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Враховуючи наведене, а також те, що всупереч ч. 9 ст. 83 ЦПК України докази, подані стороною позивача на підтвердження понесених нею витрат на правничу допомогу, а саме: договір № 28 про надання правової допомоги від 19.11.2020; додаткова угода № 1 до договору № 28 від 19.11.2021; квитанція до прибуткового касового ордеру № 28 від 10.02.2021, не були направлені усім учасникам справи, вони не можуть братися судом до уваги під час вирішення питання про стягнення витрат на правничу допомогу.

Інших доказів на підтвердження понесених ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу, які були б надані суду з дотриманням установленого процесуальним законом порядку, матеріали справи не містять, а тому у задоволенні заяви адвоката Паш А.В. про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в цивільній справі №308/6114/21 слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 134, 141, 258, 260, 270 України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Паш Артема Васильовича про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в цивільній справі №308/6114/21 - відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації та фактичного проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст додаткового рішення виготовлено 25.08.2021 року.

Суддя Голяна О.В.