Справа № 461/1879/20 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 22-ц/811/2236/20 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
Категорія справи:79
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,

за участю секретаря Івасюти М.В.,

позивачки ОСОБА_1 і її представника

- адвоката Цюмрака М.Д.;

Райхеля Р.П. - представника АТ «Укрпошта»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду міста Львова від 03 червня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Львівської дирекції АТ „Укрпошта", третя особа - ОСОБА_2 , в якому просила визнати наказ №141/к від 23.01.2020 року про звільнення позивачки з роботи у зв`язку з відмовою продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці (по п.6 ст.36 КЗпП України) незаконним, поновити позивача на посаді оператора поштового зв`язку 1 класу дільниці обробки та контролю первинної документації Львівської дирекції ПАТ «Укрпошта» та стягнути з відповідача середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обгрунтовувалися тим, що 11.07.2001 року позивачку було прийнято на роботу у Жидачівський вузол зв`язку Львівської дирекції УДППЗ «Укрпошта» оператором зв`язку 3 класу по строковому трудовому договору на час відпустки основного працівника відділення зв`язку м. Ходорів.

Наказом № 1132/к від 30.11.2017 року позивачку було прийнято на роботу оператором поштового зв`язку 1 класу дільниці обробки та контролю первинної документації за переведенням з ЦПЗ № 4.

Однак, 23 січня 2020 року позивачку наказом № 141/к було звільнено з роботи у зв`язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці. З наказом про звільнення її з роботи позивачка не згідна та вважає його незаконним, а тому просить її позов задовольнити (а.с. 1-2).

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено (а.с. 91-98).

Дане рішення оскаржила позивачка.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, покликаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, та на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Звертає увагу на те, третя особа, ОСОБА_2 , у судових засіданнях жодного разу не був та своїх письмових пояснень на її позов не дав.

Стверджує, що виклику на засідання профкому на 21 січня 2020 року вона не отримувала, а заяву про розгляд питання про її звільнення без присутності на засіданні профкому вона написала під впливом „старшої" над операторами: з надією на те, що „засідання профкому відбудеться з-за (її) відсутності 24.01.2020 року, ..., а не 21 січня 2020 року" (а.с. 102-103).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта і її представника на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представника відповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);

- в апеляційній скарзі мають бути зазначені в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення; нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції (п.п. 5 і 6 частини 2 статті 356).

Частиною 1 статті 223 ЦПК України встановлено, що неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Третя особа Ростов М.В., директор Львівської дирекції АТ «Укрпошта», рішення Галицького районного суду міста Львова від 03 червня 2020 року по даній справі не оскаржував і його відсутність у судових засіданнях не могла бути перешкодою для розгляду справи по суті, а тому доводи апеляційної скарги стосовно того, що він у судових засіданнях жодного разу не був та своїх письмових пояснень на позов не дав (пункт 1 апеляційної скарги), не заслуговують на увагу, оскільки наведене не може бути правовою підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

В матеріалах справи є наявною копія заяви позивачки на ім`я голови первинної профспілкової організації Львівської дирекції ПАТ «Укрпошта», з проханням «розглянути (позивачки) звільнення без (її) присутності на зборах профспілки» (а.с. 62). Жодні дати проведення зборів профспілки у цій заяві не є зазначеними, що давало профспілковій організації підстави для тлумачення змісту цієї заяви, як небажання позивачки приймати участь у таких зборах - в незалежності від дати їх проведення.

За наведеного доводи апеляційної скарги з посиланням на те, що вищезгадану заяву позивачка (апелянт) написала під впливом „старшої" над операторами та з надією на те, що „засідання профкому відбудеться з-за (її) відсутності 24.01.2020 року, ..., а не 21 січня 2020 року" (пункт 2 апеляційної скарги), також до уваги прийматися не можуть, як такі, що не можуть свідчити про незаконність звільнення позивачки з роботи адміністрацією (а не профспілковою організацією) відповідача.

Судом встановлено, стверджується матеріалами справи (а.с. 41) та визнається самою позивачкою, що її своєчасно було попереджено про наступну зміну істотних умов праці (а саме - про те, що з 26.01.2020 року її робоче місце буде знаходитись на АДРЕСА_1 ), однак вона письмово не погодилась продовжувати роботу в нових умовах праці.

Наведене і стало правовою підставою для звільнення наказом № 141/К від 23.01.2020 року позивачки з роботи з 27.01.2020 року у зв`язку з її відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці - пункт 6 ст. 36 КЗпП України (а.с. 8).

Як стверджується наявною в матеріалах справи копією трудової книжки позивачки, на підставі вищезгаданого наказу № 141/К від 23.01.2020 року (і з посиланням на цей наказ) було зроблено і запис у цю трудову книжку, у якому днем звільнення позивачки зазначено саме 27.01.2020 року (а.с. 10).

Відтак, доводи апеляційної скарги, які ставлять під сумнів формулювання вищезгаданого наказу та запису в трудовій книжці позивачки про її звільнення з роботи в частині дати цього звільнення, є надуманими, а тому також до уваги прийматися не можуть.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду міста Львова від 03 червня 2020 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 03 лютого 2021 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Крайник Н.П.

/ Шеремета Н.О.