Провадження № 6/727/241/21
ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ЧЕРНІВЦІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Слободян Г.М.

за участю секретаря судових засідань Івасишин О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці справу за заявою ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_1 ) про видачу дубліката виконавчого листа в справі 727/10302/18 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини. -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Чернівці з заявою про видачу дублікату виконавчого листа. В обгрунтування заявлених вимог посилається на те, що 11 жовтня 2018 року Шевченківським районним судом м. Чернівці видано Судовий наказ у справі №727/10302/18 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини. Зазначає, що виконавчий лист виданий судом, був втрачений при пересилці Укрпошти з виконавчого органу. Просить, видати дублікат виконавчого листа для повного всебічного виконання рішення суду судового наказу.

Сторони в судове засідання не з`явилися, відомостей про поважність причини неявки суду не повідомили.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення.

Суд, виходячи з даних вимог закону, вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, зважає на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, зважає на наступне.

Судом установлено, що 11 жовтня 2018 року Шевченківським районним судом м.Чернівці видано судовий наказ у справі №727/10302/18 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини (а.с.8 ). Згідно судового наказу, стягнуто з ОСОБА_2 , 1983 року народження, мешканця АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , мешканки АДРЕСА_3 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ј частки заробіку (доходу) ОСОБА_2 , 1983 року народження, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 27.09.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Судовий наказ в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Згідно заяву Банар ТГО. вбачається, що остання звернулася 02.07.2019 року до начальника Першого відділу ДВС м. Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області про прийняття до виконання вищенаведеного судового наказу (а.с.15).

Відповідно до повідомлення відділу державної виконавчої служби м. Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області від 09.07.2019 року старшим виконавцем Ткач В.І. було прийнято рішення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання судового наказу та його повернення заявнику. (а.с.18), якого вона не отримувала.

З досліджених вище в сукупності доказів, вбачається, що судовий наказ, як виконавчий документ, стягувачу ОСОБА_1 повернуто не було.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», саме виконавче провадження являється завершальною стадією судового провадження. Виконавче провадження є процесом поновлення порушених прав, реалізація конституційного принципу обов`язковості виконання рішення суду. Виконання судового рішення, як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами першою, другою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.

У частинах першій, третій статті 431 ЦПК України закріплено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

При вирішенні питання про видачу заявнику судового наказу повторно, як виконавчого документу, у зв`язку з його втратою суд враховує сукупність досліджених доказів, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до статей 76, 77, 78, 79 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що рішення суду (судовий наказ) боржником не виконано, судовий наказ як виконавчий документ було втрачено при пересилці його стягувану поштовим зв`язком. З огляду на зазначене, видача дубліката втраченого виконавчого документа є необхідним для повного всебічного виконання рішення суду.

При цьому, суд звертає увагу на вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

З врахуванням того, що рішення суду не виконано, стягувачу не було повернуто виконавчий документ, оцінивши належність доказів, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги грунтуються на законі і підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.13,18,43,49,258,260,261,354,433 ЦПК України, суд ПОСТАНОВИВ :

Заяву ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_1 ), де боржник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про видачу повторно виконавчого документу - задовольнити.

Видати стягувачу, - ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_1 ), повторно, виконавчий документ - судовий наказ за прийнятим 11 жовтня 2018 року судовим наказом про стягнення з ОСОБА_2 , 1983 року народження, мешканця АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , мешканки АДРЕСА_3 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ј частки заробіку (доходу) ОСОБА_2 , 1983 року народження, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 27.09.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Копію даної ухвали направити заявнику рекомендованим повідомленням.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду, безпосередньо або через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали було складено 20.10.2021р.

Суддя Слободян Г.М.