РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2021 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м.Житомира Лєдньов Д.М. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,-

встановив

Позивач звернулась в суд із позовом, де зазначила, що сторони по справі мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Згідно рішення суду по справі № 295/8886/13 відповідач сплачував аліменти на утримання дітей в сумі 500,00 грн. щомісячно. В подальшому, на підставі рішення суду (справа № 295/4622/18) від 22.10.2018 року розмір аліментів збільшено до 1000,00 грн. щомісячно на кожну дитину.

Згідно довідок Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) заборгованість по аліментах в рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 295/8886/13 станом на 22.11.2018 року склала 7595.00 грн. Відповідна заборгованість продовжує існувати на період 12.10.2021 року. В межах іншого виконавчого провадження заборгованість по аліментах станом на 01.20.2021 року становить 40 953,00 грн.

Посилаючись на положення ст. 196 СК України, яка визначає відповідальність за прострочення сплати аліментів, позивач просить стягнути загальний розмір пені з розрахунку за період з дня виникнення заборгованості по платежах, але в сумі, що не перевищує 100 відсотків заборгованості, а саме 48 548,00 грн.

Ухвалою суду від 10.11.2021 року по справі відкрите спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якій сторона звертає увагу на обставинах, що покликали виникнення заборгованості зі сплати аліментів, зокрема: відсутність постійного працевлаштування, нерегулярні заробітки. Визнаючи суму заборгованості по виконавчому листу № 295/8886/13 в сумі 7595.00 грн., відповідач вказує на те, що не був обізнаний про таку заборгованість, зобов`язується її погасити, у задоволені вимог про стягнення неустойки за відповідним виконавчим провадженням просить відмовити з урахуванням строку позовної давності, визначеною положеннями п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України в 1 рік.

Відповідач зазначає, що сума заборгованості, яка виникла по аліментах на підставі виконавчого листа № 295/4622/18, станом на листопад 2019 року становила 14 752,00 грн., при цьому, позивач наводить відомості про існування заборгованості в сумі 113 225,42 грн.

Учасник також просить вирішити питання про застосування строку позовної давності зі спеціальним строком звернення до суду з вимогою про захист цивільного права або інтересу (ст. 258 ЦК України).

Додає, що в межах відповідного провадження заборгованість по сплаті аліментів станом на 24.11.2021 року відсутня.

З огляду на викладене, відповідач просить відмовити у задоволені позову.

Судом встановлено наступні обставин.

На виконанні Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) перебував виконавчий лист № 295/8886/13-ц, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 500,00 грн. щомісячно на кожну дитини, починаючи з 01.09.0213 року.

Станом на 22.11.2018 року сума заборгованості становила 7595,00 грн.

Згідно визнаних сторонами обставин відповідний розмір заборгованості існує на час ухвалення рішення.

На виконанні відділу перебуває виконавчих лист № 295/4622/18, виданий 20.05.2021 року, про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1000,00 грн. щомісячно на кожну дитину.

З дослідженої судом довідки розрахунку станом на 01.10.2021 року борг по аліментах згідно вищевказаного виконавчого листа становив 40 953,00 грн.

Внаслідок здійснення відповідачем оплати в рахунок погашення заборгованості станом на 24.11.2021 року борг по аліментах відсутній.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України в редакції Закону № 2037-VIII, який набрав чинності 08.07.2017 року, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Надані позивачем на підтвердження власних вимог розрахунки суми пені є такими, що відповідають положенням ст. 196 СК України, математичним правилам розрахунку, а тому суд погоджується з відомостями про суму пені в 8367,00 грн., обраховану станом на липень 2014 року за порушення строків сплати аліментів по виконавчому листу № 295/8886/13-ц, та суму пені за порушення строків сплати аліментів по виконавчому листу № 295/4622/18 113 225,42 грн., обраховану на період липня 2019 року.

Приймаючи до уваги, що розмір пені не може перевищувати 100% від суми заборгованості, яка на день звернення із позовом становила 7 595,00 грн. та 40 953,00 грн. відповідно, загальний розмір пені, що може передбачатись до стягнення, становить 48 548,00 грн.

Добровільне погашення заборгованості та її відсутність на день час вирішення спору судом не спростовують фактичних даних щодо прострочення виконання зобов`язань з щомісячної сплати аліментів та обгрунтованість нарахувань за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення.

Слід звернути увагу, що розрахунок пені виконано позивачем на період 2014 та 2019 років відповідно, з врахуванням наявних відомостей про допущення боржником прострочення сплати аліментів.

Згідно зі ст. 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу.

У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, позовна давність застосовується судом відповідно до Цивільного кодексу України, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Приймаючи до уваги, що стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів не належить до категорій, визначених положеннями ст.20 СК України як окремих випадків, суд не вбачає за можливе застосувати передбачені ст.258 ЦК України строки позовної давності у вимогах про стягнення неустойки (1 рік).

З системного аналізу статті 196 СК України, положень частини 1 статті 2 ЦПК України, згідно з якою завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, правильним буде висновок про необхідність стягнення суми пені, нарахованої у попередні періоди, за відсутністю об`єктивно обґрунтованої потреби для розрахунку в інші періоди в подальшому, з прийняттям рішення про стягнення пені з розрахунком до дня ухвалення судом такого рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Судом досліджено надану відповідачем трудову книжку з наявними відомостями про періоди працевлаштування.

Суд зауважує, що дійсно, правове значення неустойки полягає у впливі на боржника щодо належного та своєчасного виконання зобов`зання зі сплати аліментних платежів як матеріальних засобів існування неповнолітньої дитини (дітей), що перебуває у вразливому стані.

При цьому, міра відповідальності, яка стає наслідком неналежного виконання зобов`язань боржником, повинна містити компенсаційну функцію у вигляді отримання додаткових коштів внаслідок прострочення сплати аліментних платежів, та одночасно, виявляти вплив на матеріальне становище особи боржника в спосіб додаткового тягаря з метою стимулювання до не допущення відповідних порушень в подальшому.

Міра впливу не повинна бути заходом остаточного реагування, внаслідок якого у зв`язку із сумою стягненої пені особа взагалі позбавляється можливості виконати рішення суду про стягнення аліментів. Передбачувана у зв`язку з порушенням строків сплати аліментів неустойка в такому випадку виявлятиме лише функцію покарання без необхідної супутньої у вигляді подальшого забезпечення.

Суд вважає необхідним надати такій відповідальності ознак пропорційності на виконання покладених на неї завдань.

Керуючись принципом доцільності та справедливості, суд зменшує розмір неустойки до рівня 25 000,00 грн.

На підставі ст. 141 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 258-279 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 25 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 908,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Д.М.Лєдньов