ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2067/21 Справа № 182/2616/18 Суддя у 1-й інстанції - Рунчева О. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року м.Кривий Ріг

Справа № 182/2616/18

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

сторони:

позивачка ОСОБА_1 ,

відповідачі - ОСОБА_2 , Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Барвінок-Н»,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2020 року, яке ухвалено суддею Рунчевою О.В. у місті Нікополі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 16 жовтня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Барвінок-Н» (надалі ОСББ «Барвінок-Н») про відшкодування шкоди, завданої залиттям житлового приміщення.

Позовна заява, з урахуанням уточнень від 03 березня 2020 року, мотивована тим, що позивачці ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 07 серпня 1992 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Нікопольської нотаріальної контори Лещинською А.І., зареєстровано в реєстрі за № 2-2138, належить квартира АДРЕСА_1 .

Починаючи з 2015 року і по теперішній час систематично відбувається затоплення її квартири. Причини залиття встановити не вдається, оскільки відповідачка ОСОБА_2 не допускає комісію у свою квартиру. Про неодноразове затоплення її квартири складені відповідні акти, складено кошторис на ремонт залитого приміщення, згідно якого вартість робіт з ремонту приміщення після затоплення складає 14 085,82 грн. Також, нею витрачено суму коштів на складання Актів обстеження квартири на загальну суму 437,50 грн. Через затоплення, у її квартирі постійно підвищена вологість, що викликає появу грибку, який погіршує її самопочуття, оскільки вона хворіє на бронхіальну астму, що у свою чергу призводить до важкого дихання та додаткових вживань медичних препаратів.

Посилаючись на викладене, просила суд стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ОСББ «Барвінок-Н» на її користь матеріальну шкоду у розмірі 14 085,82 грн., витрати на складання актів залиття приміщення у сумі 347.50 грн. та моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2020 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування матеріальних витрат та витрат, пов`язаних зі складанням актів залиття приміщення, суму 181,14 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди суму 3000,00 грн.

В іншому відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, позивачка вважає, що судом було надано неналежну оцінку Локальному кошторису на будівельні роботи №2-1-1 на ремонт приміщення ванної кімнати, складений ПП «Будтехсервіс Придніпров`я». При цьому, судом прийнято, як належні докази, акти по затоплення ванної кімнати, однак відхилено доказ про розмір завданих збитків. Зазначає, що в кошторисі проведено розрахунок збитків, з урахуванням цін станом на 2017 рік, тобто на момент заподіяння шкоди затопленням її квартири. Не погоджується позивачка й з висновком суду першої інстанції щодо відхилення Локального кошторису на ремонт кухні та коридору, який складений станом на 12 березня 2019 року, через критичну оцінку судом Акту про затоплення у кухні та коридорі від 02 лютого 2018 року, оскільки факт залиття квартири того дня, крім самого акту ще підкріплений поясненнями Голови ОСББ «Барвінок-Н», що надійшли до суду 09.01.2019 року, яка підтвердила, що Акт підписувала, а значить із наявністю факту залиття згодна. Факт залиття квартири того дня у своєму відзиві не заперечує й відповідачка ОСОБА_2 . Також, позивачка наголошує й на тому, що факт понесення нею витрат на копіювання у кольорі та кольорову роздруківку, підтверджується наявними у матеріалах справи фотодоказами затоплення її квартири.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачці ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 07 серпня 1992 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Нікопольської нотаріальної контори Лещинською А.І. та зареєстрованим в реєстрі за № 2-2138, належить квартира АДРЕСА_1 (а.с. 4).

Квартира АДРЕСА_2 та належить відповідачці ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 18 березня 1997 року, посвідченого Балашовою В.М., завідуючою Другої Нікопольської державної нотаріальної контори. Зареєстровано в реєстрі за № 171 (а.с. 45).

Згідно Акту від 11 жовтня 2017 року, складеного відповідною комісією та затвердженого директором КП «Міська Житлово-технічна інспекція» Нікопольської міської ради» (а.с. 6), комісією встановлено залиття водою із системи водовідведення (каналізаційних труб) з 10 жовтня 2017 року по 11 жовтня 2017 року. Станом на момент складання зазначеного акту, залиття водою продовжувалось. Внаслідок залиття у ванній кімнаті наявні наступні пошкодження відставання шпаклівки у щілині між двома плитами перекриття стелі, загальною довжиною (довжина щілини) 1, 5 метра, відставання шпаклівки на стінах ванної кімнати, загальною площею не більше 3 кв. м.; намокання шпалер на стелі та на двох стінах, загальною площею 3,12 кв.м; характерні жовто-коричневі сліди на шпалерах, внаслідок залиття останніх каналізаційною водою. В ході обстеження пошкодження зазначеної ванної кімнати проведена фотозйомка на цифрові носії інформації. У вказаному акті також зазначено, що мешканець квартири АДРЕСА_3 надавати доступ до обстеження внутрішньо-будинкових мереж водопостачання та водовідведення (каналізаційних труб) відмовився. Імовірною причиною підтоплення може бути халатне відношення власника квартири АДРЕСА_3 до своєчасної заміни труб водовідведення ( за строком експлуатації).

Згідно Акту від 13 жовтня 2017 року, складеного відповідною комісією та затвердженого директором КП «Міська Житлово-технічна інспекція» Нікопольської міської ради» (а.с.7), комісією встановлено залиття водою із системи водовідведення (каналізаційних труб) з 12 жовтня 2017 року по 13 жовтня 2017 року. Станом на момент складання зазначеного акту залиття водою продовжувалось. 13 жовтня 2017 року позивачкою викликано аварійно-диспетчерську службу ТОВ «Домком Нікополь», співробітники якої перекрили воду з багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_4 . Внаслідок залиття у ванній кімнаті наявні наступні пошкодження відставання шпаклівки у щілині між двома плитами перекриття стелі, загальною довжиною (довжина щілини) 1,8 метра, відставання шпаклівки на стінах ванної кімнати, загальною площею не більше 4 кв. м.; намокання шпалер на стелі та на двох стінах, загальною площею 3,52 кв.м; характерні жовто-коричневі сліди на шпалерах внаслідок залиття останніх каналізаційною водою, неприємний запах у ванній кімнаті. В ході обстеження пошкодження зазначеної ванної кімнати проведена фотозйомка на цифрові носії інформації. У вказаному акті також зазначено, що мешканець квартири АДРЕСА_3 надавати доступ до обстеження внутрішньо-будинкових мереж водопостачання та водовідведення (каналізаційних труб) відмовився. Імовірною причиною підтоплення може бути халатне відношення власника квартири АДРЕСА_3 до своєчасної заміни труб водовідведення ( за строком експлуатації).

Згідно копії акту № 8416, складеного ТОВ Керуюча компанія «ДОМКОМ Нікополь», від 13 жовтня 2017 року здійснено перекриття стояку холодної води у присутності ОСОБА_1 з причини затоплення з верхньої квартири (а.с. 9).

Крім того, згідно Акту обстеження технічного стану приміщення (підтоплення квартири) від 07 липня 2017 року та Акту про залиття, аварію, що трапилася на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 01 грудня 2015 року (а.с. 8, 10), ванна кімната у квартирі АДРЕСА_1 була затоплена з вини власника (орендодавця) квартири АДРЕСА_3 цього ж будинку.

Встановивши, що Акти підтоплення квартири АДРЕСА_1 від 01 грудня 2015 року, 07 липня 2017 року, 11 жовтня 2017 року та 13 жовтня 2017 року повністю відповідають формі та вимогам, передбаченим Пунктом 2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, в них зазначено всі необхідні відомості, в актах від 11 жовтня 2017 року та 13 жовтня 2017 року мається примітка про відмову мешканця квартири АДРЕСА_3 надавати доступ до квартири, в акті від 07 липня 2017 року мається примітка, що власник/орендодавець квартири АДРЕСА_3 в усному порядку погодився з тим, що він є винуватцем залиття квартири, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачкою по справі, ОСОБА_1 , належними та достатніми доказами, у їх необхідній сукупності, підтверджено факти залиття її квартири за адресою АДРЕСА_5 саме 01 грудня 2015 року, 07 липня 2017 року, 11 жовтня 2017 року та 13 жовтня 2017 року та що таке залиття відбулося з квартири АДРЕСА_3 , що знаходиться поверхом вище, власником якої, згідно правовстановлюючих документів, є відповідачка по справі ОСОБА_2 , яка й має відшкодовувати завдану у зв`язку з цим шкоду.

Зважаючи на те, що позивачка ОСОБА_1 в апеляційній скарзі згодна з вищенаведеними висновками суду першої інстанції та вважає їх цілком обгрунтованими, колегія суддів не здійснює перевірку правильності рішення суду першої інстанції в цій частині, адже, згідно ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України, і зважаючи на роз`яснення, викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 року, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та заявлених позовних вимог у суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині відшкодування матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою належними та допустимими доказами підтверджено факт затоплення коридору та ванної кімнати у квартирі позивачки ОСОБА_1 з вини відповідачки ОСОБА_2 01 грудня 2015 року, 07 липня 2017 року, 11 жовтня 2017 року та 13 жовтня 2017 року, тоді як факт затоплення кухні у квартирі позивачки ОСОБА_1 з вини відповідачки ОСОБА_2 02 лютого 2018 року взагалі не доведено. При цьому, суд дійшов висновку, що позивачкою не надано належних та допустимих доказів щодо розміру завданих матеріальних збитків, у зв`язку з чим відсутні підстави для покладення на винну особу відповідачку ОСОБА_2 обов`язку з відшкодування цих збитків.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступні обставини.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня

2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення, в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири, не відповідає, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями, бездіяльністю немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини зауважив, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року)

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Згідно Акту про залиття, аварію, що трапилася на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 02 лютого 2018 року, вбачається, що 02 лютого 2018 року у період часу з 12:00 години до 16:30 години в квартирі АДРЕСА_6 , у кухні, загальною площею 5,7 кв.м., та в коридорі, загальною площею 5,0 кв.м., трапилося залиття водою з системи водопостачання.

Внаслідок залиття, у кухні наявні наступні пошкодження: відставання пластику по всій стелі, загальною площею 5,7 кв.м., намокання шпалер на стінах, загальною площею 5,02 кв.м., відставання шпаклівки на стінах кухонної кімнати, загальною площею не більше 4,01 кв.м., характерні жовто-коричневі сліди на шпалерах внаслідок залиття останніх водою; також водою була залита кухонна та побутова техніка, а саме холодильник, хлібопіч, газовий котел, стабілізатор напруги, водою залите підвіконня із кімнатними рослинами, підлога із ковром, загальною площею 5,7 кв.м. Також водою залита підлога, загальною площею 5,7 кв.м., підлога застелена лінолеумом, під яким дерев`яні дошки.

Внаслідок залиття у коридорі наявні наступні пошкодження: намокання шпалер на стінах, загальною площею 1,14 кв. м., відставання шпаклівки на стелі коридору, загальною площею не більше 3,20 кв.м., характерні жовто-коричневі сліди на шпалерах та стелі внаслідок залиття останніх водою.

Внаслідок залиття, цегляна стіна ззовні будинку АДРЕСА_7 залита водою, у стіні утворилася тріщина довжиною до трьох метрів.

Причиною залиття у Акті зазначено незакритий кран системи водопостачання у кухні квартири АДРЕСА_3 , після перекриття крану водопостачання, розташованого у підвалі будинку, залиття квартири поступового завершилось.

Комісія прийшла до висновку, що винуватцем залиття квартири позивачки є власник квартири АДРЕСА_8 , рекомендує позивачці провести капітальний ремонт у кухні та коридорі, а саме: зірвати підлогу у кухні, замінити дерев`яні дошки на нові, висушити лінолеум, після висихання стін та стелі накласти нову шпаклівку на пошкоджені місця, замінити шпалери на нові, замінити пластик на стелі у кухні; обробити стіни, підлогу та стелю кухні антигрибковими засобами.

Зазначений Акт є належним та допустим доказом у справі, який підтверджує факт затоплення квартири АДРЕСА_9 , власницею якої є позивачка, з квартири АДРЕСА_3 , що знаходиться поверхом вище, власником якої, згідно правовстановлюючих документів, є відповідачка по справі ОСОБА_2 , яка й має відшкодовувати завдану у зв`язку з цим шкоду.

Доказів на спростування цього доказу відповідачка ОСОБА_2 суду не надала, заперечуючи проти заявлених позовних вимог, клопотання про проведення відповідної судової експертизи для з`ясування можливої причини затоплення квартири позивачки перед судом не ставила, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги позивачки у цій частині.

За таких обставин, саме на відповідачку ОСОБА_2 покладається обов`язок з відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири АДРЕСА_1 .

Доводи ж апеляційної скарги позивачки про те, що завдана шкода має відшкодовуватися солідарно відповідачами ОСОБА_3 та ОСББ «Барвінок-Н» колегія суддів не приймає, оскільки, згідно з положеннями статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями, бездіяльністю немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а докази завдання майну позивачки шкоди з вини ОСББ «Барвінок-Н» суду не надано.

Згідно частини 2 статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як слідує з Локального кошторису на ремонт приміщення кухні та коридору, складений ПП «Будтехсервіс Придніпров`я», вартість відновлювального ремонту зазначених приміщень у квартирі АДРЕСА_1 становить 14 995,44 грн. (а.с. 158-161).

При цьому, відповідачкою, як в суді першої інстанції, та і в суді апеляційної інстанції, не ставилось питання про призначення судової експертизи щодо визначення розміру збитків, а колегія суддів приймає, як належний та допустимий доказ кошторис щодо вартості завданих збитків внаслідок залиття квартири, який не спростовано.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідачки ОСОБА_2 матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири, у розмірі 14 085,82 грн., тобто в межах заявлених позовних вимог (а.с. 139), оскільки суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги щодо наявності правових підстав для покладення на відповідачів обов`язку з відшкодування позивачці ОСОБА_1 витрат, понесених на копіювання у кольорі та кольорову роздруківку, що підтверджується наявними у матеріалах справи фотодоказами затоплення її квартири, колегією суддів не приймаються, оскільки в матеріалах справи відсутні докази щодо необхіоності понесення позивачкою таких витрат, адже заявлені нею позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди задоволено колегією суддів на підставі Актів про затоплення, складених уповноваженою комісією, а не на підставі кольрових фотографій такого затоплення.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 щодо відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції керувався ст.ст. 23, 1167 ЦК України та виходив з того, що ОСОБА_2 є винною у завданні шкоди, належному позивачці майну (затоплення квартири), а тому й повинна нести відповідальність за заподіяну з її вини моральну шкоду позивачці, розмір якої суд визначив у 3 000,00 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, підтвердженими тими доказами, які були досліджені судом.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Так, статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, враховуючи всі обставини по справі, дійшов також обґрунтованого висновку і щодо стягнення з відповідачки ОСОБА_2 моральної шкоди.

При цьому, при вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди заподіяної позивачці, суд врахував роз`яснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та належним чином обґрунтував розмір моральної шкоди в сумі 3000,00 гривень, який позивачкою в апеляційній скарзі не спростовано.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду, на підставі п.1, п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири, у розмірі 14 085,82 грн., з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення цих позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно до задоволення позовних вимог.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи (а.с. 30), а тому звільнена від сплати судового збору на підставі п.9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, з огляду на те, що при поданні апеляційної скарги позивачка не сплачувала судовий збір, з відповідачки ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір, що підлягав сплаті за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції в частині вимог про відшкодування майнової шкоди, у розмірі 1 057 гривень 20 копійок (704,80 грн. (судовий збір, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви) х 150%).

Керуючись ст. ст.. 367, 369, 374, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2020 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири -скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири, 14 085 (чотирнадцять тисяч вісімдесят п`ять) гривень 82 (вісімдесят дві) копійки.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати у розмірі 1057 (одна тисяча п`ятдесят сім) гривень 20 (двадцять) копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 03 лютого 2021 року.

Головуючий:

Судді: