Справа №: 343/1721/20
Провадження №: 2/0343/81/21
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2021 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

судді - Монташевич С. М.,

з участю: секретаря судового засідання - Шикор Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Долинського районного суду Івано-Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №343/1721/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

за участю: позивача - ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позицій сторін:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 18 серпня 2001 року виконавчим комітетом Сенечівської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, актовий запис №3.

Свої вимоги мотивує тим, що 18.08.2001 він уклав шлюб із відповідачкою, який вони зареєстрували у виконавчому комітеті Сенечівської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області. Протягом останніх років їх сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідачка нехтує сімейними цінностями, із її ініціативи між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко ставали їх знайомі, рідні та діти, що тяжким чином впливає на його психічний стан та кожен раз спричиняє йому душевні страждання, панічний страх. Відповідачка не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у них, вона не здатна підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Шлюб носить формальний характер, тривалий час вони проживають окремо. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За його глибоким переконанням не має потреби підтримувати сімейні відносини. Подальша реєстрація шлюбу суперечить його інтересам та інтересам сім`ї. Шлюб розривають вперше. На судові витрати не претендує.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив розірвати їх шлюб з відповідачкою, оскільки вони не примирились. ОСОБА_2 , повернувшись на короткий час додому, знову покинула сім`ю. Додатково зауважив, що спору щодо визначення місця проживання дітей між ними немає. Вони між собою погодили, що право визначати з ким із батьків жити, вони залишають за самими дітьми. З відповідачкою вони проживають окремо. На даний час молодший син проживає з нею у м.Надвірна, де вона винаймає квартиру, а син ОСОБА_3 там навчається в училищі, найстарший син навчається в м.Івано-Франківську і в більшості випадків приїжджає додому до нього, в с. Сенечів. Діти часто бувають у нього. Він також не заперечує, щоб діти були з матір`ю.

Відповідачка в судове не з`явилася, причин неявки не повідомила, проте подала заяву про визнання позову, в якій вказує, що позивач на примирення не погодився. Також просить визначити після розлучення місце проживання їх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з нею, та залишити їй прізвище ОСОБА_2 .

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:

ухвалою суду від 28.09.2020 відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

15 жовтня 2020 року від відповідачки надійшла заява про надання строку на примирення.

Ухвалою суду від 26.10.2020 сторонам надано строк для примирення 3 (три) місяці, провадження по справі зупинено.

25 січня 2021 року відповідачкою подано заяву про визнання позову.

Ухвалою суду від 26.01.2021 провадження у справі поновлено.

Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, судом перевірено, що заява відповідачки про визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб.

Враховуючи, що відповідачка позов визнала, визнання нею позову не суперечить інтересам сторін, тому суд приймає визнання позову відповідачкою та приходить до висновку про можливість ухвалення рішення про задоволення позову.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

сторони по справі перебувають у шлюбі з 18 серпня 2001 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Сенечівської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, актовий запис № 3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим повторно 23.09.2020 Долинським районним відділом ДРАЦС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (а.с.7).

Як вбачається зі світлокопій свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 та свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданих повторно 23.09.2020 Долинським районним відділом ДРАЦС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) ,за час шлюбу у сторін народилися сини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис №5, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис №9 відповідно (а.с.8,9), які на даний час є неповнолітніми.

Сторони проживають окремо, не ведуть спільне господарство та не підтримують подружніх відносин.

Спору щодо визначення місця проживання дітей між ними немає, відповідачка у своїй письмовій заяві хоч і зазначила, щоб дітей залишити проживати разом з нею, однак зустрічного позову з даного приводу не заявляла. Як вбачається з наявних у справі документів сторони зареєстровані за однією адресою. Позивач суду повідомив, що на час відсутності ОСОБА_2 , до недавнього часу діти проживали разом з ним, в даний час їх наймолодший син проживає з матір`ю, однак спору між ними з цього приводу не існує, тому позовна вимога про визначення місця проживання дітей не заявлялася.

Між сторонами виник спір з приводу розірвання шлюбу, який вони, враховуючи наявність малолітньої дитини, не можуть розірвати в позасудовому порядку.

Оцінка суду:

проаналізувавши доводи сторони позивача, викладені в позові та надані в судовому засіданні, дослідивши письмові докази в їх сукупності, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, беручи до уваги визнання позову відповідачкою, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 24 СК України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Судом встановлено, що подружнє життя у сторін не складається. Наданим судом строком на примирення вони не скористалися. І надалі позивач не бажає зберігати сім`ю за умов, які склалися між подружжям, відповідачка позов визнає, тому відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.

Відповідачка просить після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_2 їй не змінювати, що відповідно до ст. 113 СК України, є її правом після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Щодо заяви відповідачки визначити місце проживання дітей разом з нею, то, враховуючи, що між сторонами з цього приводу спору немає, діти фактично проживають разом з нею, беручи до уваги також, що двоє з дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , досягли 14-річного віку, тому, як передбачено ч. 3 ст. 160 СК України, вправі самі вирішувати з ким із батьків проживати, а найменший ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в даний час проживає разом з відповідачкою, що також підтвердив в судовому засіданні позивач, крім цього, мова йде про окрему позовну вимогу, яку фактично позивач не заявляв, оскільки сторони це питання між собою узгодили, та й відповідачка не заявляє її як окрему зустрічну позовну вимогу, відтак правових підстав та необхідності вирішувати питання про визначення місця проживання дітей у судовому порядку немає.

Виходячи з цього, суд вважає за необхідне позов задовольнити, шлюб між сторонами розірвати, прізвище відповідачці залишити без змін.

Розподіл судових витрат:

питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 840,80 грн, що підтверджується квитанцією (а.с.3), однак просить залишити понесені судові витрати за ним та з відповідачки не стягувати.

На підставі викладеного, ст.ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112, 114, 160 СК України та керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 18 серпня 2001 року виконавчим комітетом Сенечівської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, актовий запис № 3, розірвати.

Прізвище відповідачки ОСОБА_2 після розірвання шлюбу не змінювати.

Понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок покласти на ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Івано-Франківського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Долинський районний суд Івано-Франківської області, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , жителька АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Повний зміст рішення суду буде складено до 1 лютого 2021 року.

Суддя Долинського районного суду С. М. Монташевич

Текст повного судового рішення складено 1 лютого 2021 року.