Справа № 740/1198/20
Провадження № 4-с/740/2/21
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у справі

03 лютого 2021 року м.Ніжин

Суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області Гагаріна Т.О., розглянувши матеріали скарги товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Експо Страхування» на дії та рішення державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Кияниця Лілії Сергіївни,

встановила:

ТДВ «СК «Експо Страхування» звернулось до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області зі скаргою на дії та рішення державного виконавця, в якій просив визнати неправомірною та скасувати постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 18.01.2021 №64110217; визнати неправомірною та скасувати постанову про арешт коштів боржника №64110217 від 18.01.202; визнати неправомірною та скасувати постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 18.01.2021 №64110382; визнати неправомірною та скасувати постанову про арешт коштів боржника №64110382.

Статтями 124, 125 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За змістом пункту 5 частини першої статті 3 Закону «Про виконавче провадження» постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанови приватних чи державних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди є виконавчими документами.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, висловлювання «судом, встановленим законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до частини другої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому Законом.

Отже, імперативною нормою - частиною другою статті 74 Закону «Про виконавче провадження» закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Аналогічний правовий висновок викладений в постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93 гс 18) та у справі № 127/9870/16- ц (провадження № 14-166 цс 18), від 28 листопада 2018 року у справі № 2-01575/11 (провадження № 14-425 цс 18), від 13 березня 2019 року у справі № 545/2246/15-ц (провадження № 14-639 цс 18), від 19 травня 2020 року у справі №754/2223/15-ц.

Окрім цього, в Велика Палата Верховного Суду зазначила, що критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законодавством умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в Законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ. Така пряма вказівка, зокрема, міститься у частині другій статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції.

За викладених обставин відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України у відкритті провадження за скаргою товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Експо Страхування» на дії та рішення державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Кияниця Лілії Сергіївни належить відмовити, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, керуючись ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», статтями186, 260-261, 353 ЦПК України,

постановила:

Відмовити у відкритті провадження у справі за скаргою товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Експо Страхування» на дії та рішення державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Кияниця Лілії Сергіївни.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Суддя Т.О.Гагаріна