Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/1407/21
Провадження № 2/273/271/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2021 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючої судді Бєлкіної Д.С. секретаря судових засідань Стаднюк В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, в залі суду в м. Баранівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на неповнолітню дитину,

В С Т А Н О В И В:

04.06.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , просить ухвалити рішення, яким змінити розмір аліментів, визначений рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 30.10.2019 року по справі №273/1768/19 та призначити стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 для утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 в розмірі 1255,00 гривень, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 30.10.2019 року з нього щомісячно на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 2200,00 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Весь час він регулярно сплачував вказані аліменти. Проте, з народженням другої дитини в цивільному шлюбі - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , подальша сплата ним аліментів у повному розмірі на утримання доньки є неможливою. Крім того, вказав, що не має постійного місця роботи, а в зв`язку із запровадженням карантину не може виїхати на роботу за кордон, має тимчасові заробітки, не має у власності рухомого майна, автомобіля, будинку чи земельної ділянки. Таким чином просить зменшити розмір, стягуваних за рішенням Баранівського районного суду від 30.10.2019 року аліментів з 2200,00 грн. до 1255,00 гривень.

Відповідач ОСОБА_2 направила до суду відзив на позовну заяву про зміну розміру аліментів на неповнолітню дитину в якому зазначила, що позов не визнає. В обґрунтування відзиву на позовну заяву вказала, що дочка ОСОБА_5 перебуває на обліку у лікаря педіатра, невролога, дитина хворіє та потребує постійного медикаментозного лікування. Вона є інвалідом ІІІ групи та отримує пенсію в розмірі 2200 гривень, інших доходів не має. Позивач є працездатним, має можливість заробляти кошти та утримувати дитину. ОСОБА_1 неофіційно працює у м. Києві та отримує заробітну плату. Просила відмовити у задоволенні позову (а.с.26-29).

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням учасників справи, але без їх виклику, за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Заперечень проти розгляду справи в порядку спрощено позовного провадження від учасників справи не надходили.

Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу до суду не надходило.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час, день та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с.22).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час, день та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, у відзиві на позовну заяву просила відмовити в задоволенні позову (а.с.23-25, 29, 48).

Оскільки цивільна справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, неявка належним чином повідомленого відповідача не перешкоджає розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 30.10.2019 року по цивільній справі №273/1768/19 з ОСОБА_1 стягуються на користь ОСОБА_2 аліменти для утримання дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 2200,00 гривень, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.09.2019 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6,7).

Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 стверджується, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_4 , батьками вказані ОСОБА_1 та ОСОБА_6 (а.с.8).

Рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 12.11.2020 року по цивільній справі №273/1638/20 призначено стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 аліменти для утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 гривень на дитину щомісячно, починаючи стягнення з 30.07.2020 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.9, 10).

Восени 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, просив суд зменшити розмір, стягуваних за рішенням Баранівського районного суду від 30.10.2018 року аліментів з 2200,00 гривень до 1/6 частини його доходу, але не менше менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 07.04.2021 року по цивільній справі №273/2185/20 в задоволенні позову відмовлено (а.с.11, 12).

Відповідно до довідок №№283, 284 від 26.05.2021 року, виданих сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «МиРославль - Агро», земельні ділянки площею 1,1661 га., та 0,3658 га. знаходяться в оренді СТОВ «МиРославль - Агро», орендна плата за 2020 рік складає 731,28 гривень та 62,69 гривень відповідно (а.с.13).

Копією трудової книжки серії НОМЕР_2 стверджується, що ОСОБА_1 02.04.2009 року звільнений у зв`язку з ліквідацією підприємства, з 03.05.2009 року по 27.04.2010 року перебував на обліку в Баранівському районному центрі зайнятості, з 27.04.2010 року відомості щодо працевлаштування відсутні (а.с.14).

Згідно копії посвідчення серії НОМЕР_3 , ОСОБА_2 є інвалідом ІІІ групи загального захворювання (а.с.32).

З копії довідки про доходи №091267 слідує, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Новоград - Волинському об`єднаному управлінні ПФУ в Житомирській області та отримує пенсію по інвалідності, сума пенсії за період з 01.01.2021 року по 30.06.2021 року складає 13000,00 гривень (а.с.33).

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів складеного Баранівським районним відділом державної виконавчої служби з примусового виконання виконавчого листа №273/1768/19 від 30.10.2019 року, виданого Баранівським районним судом Житомирської області, заборгованість по аліментах стягуваних з ОСОБА_1 для утримання дочки ОСОБА_5 з 13.09.2019 року по 01.07.2021 року становить 7397,88 гривень (а.с.34-35).

Копією інформаційної довідки №7138-9471-8186-9712 стверджується, що ОСОБА_3 потребує планового стаціонарного лікування шляхом госпіталізації, діагноз N88 Епілепсія (а.с.36).

Згідно копії довідки №2277 від 13.07.2021 року виданої «Центром первинної медико - санітарної допомоги» Баранівської міської ради, ОСОБА_3 перебуває на обліку у лікаря педіатра, невролога, діагноз С90,9, дитина потребує постійного медикаментозного лікування (а.с.37).

ОСОБА_3 з 20.02.2019 року по 28.02.2019 року, з 26.03.2019 року по 12.04.2019 року перебувала на лікуванні в Державній установі «Інститут педіатрії, акушерства і гінекології ім. акад. О.М.Лукянової НАМН України» дитячі клініки, що стверджується копіями витягів з історії хвороби №№554, 925 (а.с.38, 39).

Згідно висновку ТОВ «Науково - лікувального реабілітаційного центру «Асклепій» встановленого за результатами проведеної 29.05.2019 року ОСОБА_3 магнітно-резонансної томографії, ділянка гліому в лівій тім`яній частці, ймовірно, як наслідок перинатального гіпоксичного-ішемічного ураження головного мозку, рекомендовано консультації невролога, оториноларинголога (а.с.41).

Копіями виписок з медичної карти стаціонарного хворого №№6595, 11186, 14395, 4747 складених Житомирською обласною дитячою лікарнею стверджується, що ОСОБА_3 перебувала на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні ЖДОЛ: з 10.06.2019 року по 19.06.2019 року; з 23.09.2019 року по 30.09.2019 року; з 06.12.2019 року по 11.12.2019 року; з 27.07.2020 року по 05.08.2020 року (а.с.42-45).

Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК України ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст.2 ЦПК України ).

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст.10 ЦПК України ).

У відповідності до вимог п.4 ст.264 ЦПК при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Правовідносини пов`язані із утриманням батьками неповнолітніх дітей врегульовані Сімейним кодексом України ( далі СК України).

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі N6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У постанові Верховного Суду від 16.03.2020 року по справі 3565/2071/19 зроблено правовий висновок, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження іншої дитини не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, а суд при розгляді позову про зміну розміру аліментів повинен надати належну оцінку стану здоров`я та матеріального стану позивача, а також інтересів дитини.

У даному випадку суд приходить до висновку що позивачем не доведено факт необхідності зміни розміру аліментів у зв`язку із погіршенням його матеріального стану, як не доведено факт погіршення матеріального стану.

Так у судовому засіданні встановлено, що позивач проживає в цивільному шлюбі разом з ОСОБА_6 , ведуть спільне господарство, виховують спільну малолітню дитину ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Доводи позивача викладені в позовній заяві про неможливість працевлаштуватися, виїхати за межі країни свідчать про відсутність доказів погіршення його матеріального стану, а у відповідності до вимог ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 12.11.2020 року по цивільній справі №273/1638/20 про стягнення з позивача на користь ОСОБА_7 аліменти для утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 суд не визнає доказом зміни матеріального стану позивача, оскільки зазначене рішення має формальний характер, доказів наявності виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду у справі №273/1638/20 до матеріалів цивільної справи не долучено.

Посилання позивача на обставину перебування у володінні відповідачки Ѕ частки нерухомого майна, яке належить йому не може слугувати підставою для задоволення позовних вимог, оскільки до матеріалів позову не долучено доказів наявності такого майна.

Суд критично оцінює доводи позивача щодо покладення обов`язку оплати лікування дочки ОСОБА_5 після ДТП на винну особу - ОСОБА_8 та обставину щодо зобов`язання тільки матір`ю дитини приймати міри для відшкодування шкоди з підстав спільного проживання дочки та матері, окремо від батька, оскільки позивач, батько дитини намагається самоусунутися від виконання покладених на нього батьківських обов`язків передбачених ст.150 СК України, зокрема: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Слід зазначити, що позивач не надав належних, допустимих, достовірних доказів про зміну матеріального стану в цілому після призначення рішенням суду 30.10.2019 року (справа №273/1768/19) аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 так і після ухвалення рішення Баранівським районним судом 07.04.2021 року про відмову в задоволенні позову про зменшення розміру аліментів (справа №273/2185/20), яке не оскаржене позивачем та набрало законної сили. Обставини викладені позивачем на підтвердження позовних вимог були відомі на час ухвалення рішення 07.04.2021 року (зміна сімейного стану, зміна матеріального стану, наявність рішення про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_9 , справа №273/1638/20).

У сукупності дані обставини, встановлені судом не дають підстав суду прийти до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.258,259, 263-265,268,273,354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на неповнолітню дитину - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Баранівський районний суду Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.С. Бєлкіна