АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року

м. Чернівці

справа № 723/4646/19

провадження 822/969/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів: Височанської Н.К., Лисака І.Н.,

за участю секретаря Паучек І.І.,

учасники справи:

позивачка ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (далі ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»),

третя особа ОСОБА_3 ,

апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 16 квітня 2021 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Дячук О.О.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», третя особа ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування і вартості відновлювального ремонту (шкоди) заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позов мотивовано тим, що вона є власником автомобіля марки «Lexus GS300», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , право керування вказаним транспортним засобом має ОСОБА_3 .

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 04 листопада 2016 року ОСОБА_2 , 04 листопада 2016 року о 16 год. 30 хв., керуючи транспортним засобом марки Lexus RX 330, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 по вул. Героїв Майдану, не врахував дорожньої обстановки, не впевнився в безпечності руху, на регульованому перехресті з вулиці Рівненська в м.Чернівці, скоїв зіткнення з автомобілем марки «Lexus GS300», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який рухався по вул.Героїв Майдану, чим порушив вимоги п. 8.7 правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 124 КУпАП.

Постановою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 29 грудня 2016 року щодо ОСОБА_2 провадження у адміністративній справі за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Указана постанова залишена в силі постановою Апеляційного суду Чернівецької області від 26 січня 2017 року.

Також за цією дорожньо-транспортною пригодою було складено протокол про адміністративне правопорушення від 04 листопада 2016 року щодо водія ОСОБА_3 .. Згідно з постановою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 14 грудня 2017 року провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП закрито.

Позивачка зазначає, що судом при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП щодо ОСОБА_3 , у мотивувальній частині постанови встановлено, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а настання даної ДТП та її наслідки перебувають у прямому причинному зв`язку з порушенням водієм ОСОБА_2 вимог ПДР України.

Позивачка також посилається на те, що про вказану дорожньо-транспортну пригоду одразу повідомлено страхову компанію ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»». Листом від 21 серпня 2018 року вих. №5279 ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»» відмовила останній у виплаті страхового відшкодування за даним страховим випадком від 04 листопада 2016 року.

Унаслідок указаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Lexus GS300», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , зазнав технічних та механічних пошкоджень, шкода позивачці не відшкодована, вартість відновлювального ремонту становить 257471 гривень 38 коп.

26 січня 2021року представник позивачки подала заяву про збільшення позовних вимог, у якій зазначила, що відповідно до висновку експерта №44/20 судової авто- товарознавчої експертизи вартість відновлювального ремонту автомобіля «Lexus GS300» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 становить 324432,87 гривень. За проведення експертизи було сплачено 2500 гривень.

З урахуванням збільшення позовних вимог просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на її користь частину відшкодування вартості відновлювального ремонту заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 274432 гривні 87 коп., а з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»» стягнути на користь позивачки 50000 гривень. Вирішити питання щодо розподілу судових витрат та витрат за проведення судової авто-товарознавчої експертизи.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 16 квітня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», третя особа ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування і вартості відновлювального ремонту (шкоди), заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки вина ОСОБА_2 у скоєнні ДТП, в результаті якого було пошкоджено належний позивачці автомобіль, не встановлена, позивачкою не надано доказів звернення до ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», у визначений законом термін, для виплати їй страхового відшкодування, а тому, відсутні підстави для задоволення позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також порушення норм процесуального та матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт вказувала на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки незалежно від наявності вини особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, несе цивільно-правову відповідальність.

Узагальнені доводи та заперечень інших учасників справи

ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» подало до суду відзив на апеляційну скаргу. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Посилається на те, що аргументи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом

04 листопада 2016 року о 16год 30 хв., на регульованому перехресті з вулицею Героїв Майдану - Рівненська в м.Чернівці, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Lexus GS300», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 та транспортним засобом марки Lexus RX 330, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , автомобілі отримали пошкодження.

Власником автомобіля марки «Lexus GS300», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 є ОСОБА_1 .

Постановою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 29 грудня 2016 року щодо ОСОБА_2 провадження в адміністративній справі за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Указана постанова залишена без змін постановою Апеляційного суду Чернівецької області від 26 січня 2017 року.

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м.Чернівці від 14 грудня 2017 року провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Про вказану дорожньо-транспортну пригоду протягом одного року не було повідомлено страхову компанію ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»». ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»» листом від 21 серпня 2018 року вих. №5279 відмовила позивачці у виплаті страхового відшкодування за цим страховим випадком.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт З частини другої статті 11 ЦК України). У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події (частина шоста статті 11 ЦК України).

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункти 8 та 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Положеннями частини першої статті 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до частин другої, п`ятої статті 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно з пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статті 1166 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки вина ОСОБА_2 у скоєнні ДТП, в результаті якого було пошкоджено належний позивачці автомобіль не встановлена, а тому, відсутні підстави для його цивільно-правової відповідальності.

Апеляційний суд погоджується з такими висновком суду першої інстанції та вважає, що підстав для скасування судового рішення, яке відповідає положенням статей 263-265 ЦПК України немає.

Відповідно до частини першої та третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частинами першою та шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.

Під час розгляду справи стороною позивача не надано належних доказів, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_2 вини у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

Не встановлення вини особи та причинно-наслідкового зв`язку між дорожньо-транспортною пригодою та діями особи, а саме складу цивільного правопорушення, є підставою для відмови у покладенні на особу обов`язку з відшкодування як майнової, так і моральної шкоди.

Як встановлено судом першої інстанції постановою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 29 грудня 2016 року щодо ОСОБА_2 провадження у адміністративній справі за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вказана постанова залишена без змін постановою Апеляційного суду Чернівецької області від 26 січня 2017 року.

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м.Чернівці від 14 грудня 2017 року провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до частини третьої статті 61 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій) обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Верховний Суд у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18 квітня 2018 року у справі N 753/11000/14-ц (провадження N 61-11сво17) зазначив, що преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта.

Отже, суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, встановивши відсутність у діях ОСОБА_2 вини щодо настання вищезгаданої ДТП, зробив правильний висновок про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки такі є недоведеними.

Щодо позовних вимог позивача до ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1).

Згідно з вимогами статті 3 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

У пункті 33.1.4 статті 33 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35).

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили (абзац 4 пункту 36.2 статті 36 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до пунктів 37.1.1, 37.1.4 статті 37 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку; неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому, зазначений у пункті 37.1.4 статті 37 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк є присічним і поновленню не підлягає.

Такий правовий висновок щодо застосування норм права висловлений Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 03 жовтня 2018 року у справі № 753/5293/16-ц (провадження № 14-310цс18), від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406цс19) та Верховним Судом в постановах від 21 березня 2019 року у справі № 758/16132/16-ц (провадження № 61-30263св18), від 01 липня 2019 року у справі № 513/1275/14-ц (провадження № 61-22420св18), від 05 лютого 2020 року у справі № 748/1893/18 (провадження № 61-11557св19), та від 22 квітня 2020 року у справі № 556/752/18 (№ 61-11532св19).

У справі, що розглядається встановлено, що страховий випадок (ДТП) трапився 04 листопада 2016 року. Позивачка заяву про виплату страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб до ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в межах річного строку не подавала.

При цьому, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено здійснення страховиком виплати страхового відшкодування на підставі пояснень потерпілого.

Вказаний позов до ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» пред`явлено до суду 04 листопада 2019 року, тобто також поза межами установленого законом річного строку.

Таким чином, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що позивачка подавала заяву до ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про страхове відшкодування, заподіяної їй шкоди впродовж одного року, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди, або в межах цього строку звертався до суду з позовом до страхової компанії про виплату такого відшкодування.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач, як особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини несе цивільно-правову відповідальність є безпідставним.

Відповідно до п.4 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Ураховуючи, що вина ОСОБА_2 у скоєнні ДТП не встановлена, тому відсутні правові підстави для покладення на нього відповідальності по відшкодуванню шкоди.

Наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновком суду першої інстанції щодо встановлення обставин справи та тлумачення норм матеріального й процесуального права на свій розсуд, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції.

Будь-яких інших доводів та доказів на їх підтвердження, що є правовою підставою для скасування або зміни рішення суду першої інстанції апелянтом надано не було, у зв`язку з чим, апеляційний суд не вбачає правових підстав для зміни або скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 16 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту постанови 01 грудня 2021 року.

Головуючий М.І. Кулянда

Судді: Н.К.Височанська

І.Н.Лисак