ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/4648/15-к Провадження № 6/636/76/21
УХВАЛА
13 вересня 2021 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі:
головуючого судді Карімова І.В.,
за участю секретаря Селеверстової Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Чугуївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визначення частки майна боржника,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2021 року Чугуївський відділ державної виконавчої служби (ВДВС) у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в особі старшого державного виконавця Корольової А.С. звернувся до суду відповідно до вимог ст. 443 ЦПК України з поданням, в якому просить суд визначити частку майна боржника ОСОБА_1 у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, а саме: частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належить їм на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18.11.2002 року. Посилається на те, що на примусовому виконанні Відділу перебуває зведене виконавче провадження ВП № 65878524 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 636/4648/15-к від 22.01.2016 року Чугуївського міського суду Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди -200 000 грн. та з примусового виконання виконавчого листа по справі № 636/4648/15-к від 22.01.2016 року Чугуївського міського суду Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування спричиненої матеріальної шкоди 16 886 грн. Боржником вказане рішення суду не виконується. В ході примусового виконання рішення суду державним виконавцем винесені постанови про звернення стягнення на кошти на рахунках боржника; про звернення стягнення на майно боржника. Згідно відповідей банківських установ та Державної фіскальної служби у боржника відсутні відкриті рахунки в банківських установах. Пенсійним фондом України на запит державного виконавця надані відповіді про відсутність інформації про отримання боржником пенсії, а також працевлаштування за трудовими та цивільно-правовими договорами. Згідно відповіді МБТІ за боржником зареєстроване нерухоме майно, а саме ј частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18.11.2002 року. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за боржником зареєстровано нерухоме майно, а саме житловий будинок у спільній сумісній власності від 18.04.2012 за адресою: АДРЕСА_2 .
Учасники справи у судове засідання не з`явилися , про дату, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили.
Відповідно до ч.2 ст. 443 ЦПК України, неявка сторін і заінтересованих осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.
Суд, дослідивши матеріали подання, приходить до наступного.
На примусовому виконанні Чугуївського ВДВС у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)
перебуває зведене виконавче провадження ВП № 65878524 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 636/4648/15-к від 22.01.2016 року, виданого Чугуївським міським судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди -200 000 грн. та з примусового виконання виконавчого листа по справі № 636/4648/15-к від 22.01.2016 року Чугуївського міського суду Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування спричиненої матеріальної шкоди 16 886 грн. Боржником вказане рішення суду не виконується.
З наданих державним виконавцем копії постанови по ВП № 65521619 вбачається, що після відкриття виконавчих проваджень з примусового виконання вказаних виконавчих листів державним виконавцем 20.07.2011 року накладений арешт на 1/4 частину квартири АДРЕСА_3 , а постановою державного виконавця від 11.06.2021 року виконавчі провадження об`єднані в одно зведене виконавче провадження ВП № 65878524 (а.с. 10,11).
Згідно відповіді Комунального підприємства «Чугуївське міжміське бюро технічної інвентаризації» на ім`я ОСОБА_1 зареєстроване нерухоме майно, а саме ј частини квартири АДРЕСА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18.11.2002 року, виданого органом приватизації житла Кочетокського ДВУЖКГ (а.с. 20, 22-25).
Як вбачається з наданої копії свідоцтва про право власності на житло від 18 листопада 2002 року орган приватизації житла Кочетокського ДВУЖКГ посвідчує, що квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної спільної сумісної власності гр. ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 . Квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Загальна площа квартири становить 73,4 кв.м. Свідоцтво видано згідно з розпорядженням від 18 листопада 2002 року № 2/16(а.с. 21-22).
Відповідно до Інформаційної довідки № 262606262 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 22.06.2021 року за ОСОБА_1 зареєстровано приватна спільна сумісна власність, а саме - нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 73,4 кв.м. , житловою площею 43,6 кв.м на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18.11.2002 року, виданого органом приватизації житла Кочетокського ДВУЖКГ(а.с. 16-19).
Згідно ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п.9 ч.3 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Зазначене конституційне положення відображено і у ст.18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Положеннями ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконанню рішень інших органів це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, порядок захисту прав стягувача, боржника та інших осіб у виконавчому провадженні унормовано положеннями Закону України «Про виконавче провадження». Згідно п.1 ч.2 ст.11 Закону державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.
Відповідно до ст.32 Закону заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.
Відповідно до ч.6 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.
Згідно із ст.443 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.
Відповідно до роз`яснень викладених у п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», частка боржника у спільній власності з іншими особами визначається за поданням державного виконавця відповідно до положень законодавства, що регулює право власності. Такі подання мають розглядатися з додержанням вимог процесуального закону щодо допустимості засобів доказування.
Частиною 2 статті 370 ЦК України передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові у справі № 367/6231/16-ц зазначила, що поняття «визначення частки» і «виділення частки в натурі» є різними за своїм змістом правовими поняттями, а частиною шостою статті 52 Закону про ВП 1999 (частина шоста статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» в чинній редакції є тотожною) передбачена лише необхідність визначення частки боржника у спільному майні, якщо така частка не визначена.
ВП ВС прийшла до висновку, що частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав та на неї кредитором може бути звернуто стягнення у рахунок погашення боргу шляхом вимоги продажу цієї частки з публічних торгів.
Тобто таку частку можна продати з публічних (електронних) торгів, передати стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна.
У разі виявлення державним виконавцем майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами, і частка боржника у якому не визначена, для звернення стягнення на частку боржника державний виконавець звертається до суду з поданням про визначення частки боржника у такому майні.
При розгляді подання державного виконавця в порядку ст. 443 ЦПК України вирішується питання не про виділ частки, що призводить до виділу її в натурі, припинення права спільної часткової власності на майно, а вирішується питання про визначення частки, що не є його поділом чи виділенням частки та не тягне за собою припинення права спільної часткової власності, а такий захід спрямований лише на забезпечення виконання рішення суду. Системне тлумачення положень вказаних норм дає підстави дійти висновку, що за результатами розгляду подання державного виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, суд постановляє ухвалу, в якій зазначається конкретне майно, що підлягає саме виділу. Власники, які вважають, що у зв`язку зі зверненням стягнення на майно боржника у випадках, коли боржник володіє майном спільно з іншими особами, порушені їх майнові права у виконавчому провадженні, у зв`язку з накладенням арешту на майно, мають право звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення його з-під арешту.
У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що державним виконавцем надані належні і достатні докази, які свідчать про належність спірного майна на праві спільної сумісної власності боржнику, а тому клопотання підлягає задоволенню. Помилкове посилання заявника в прохальній частині подання про виділ частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, суд не бере до уваги, оскільки по суті державний виконавець просить в порядку ст. 443 ЦПК України визначити частку майна боржника.
Керуючись ст. 443 ЦПК України, суд
Подання Чугуївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визначення частки майна боржника - задовольнити.
Визначити, що ОСОБА_1 на праві власності належить 1/4 частини нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 73,4 кв.м. , житловою площею 43,6 кв.м.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: