1Справа № 335/7329/20 2/335/326/2021
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
27 січня 2021 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Макарова В.О.,
за участю секретаря судового засідання Дуда Д.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Юсубова Е.С., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, посилаючись на те, що 21.06.2020 року в м. Запоріжжя на вул. С. Тюленіна, 33, водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем BMW 735і», не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом OPEL VECTRA, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який зупинився для надання переваги для руху пішохода по пішохідному переходу. Під час ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, тілесних ушкоджень не отримано.
На місці скоєння дорожньо-транспортної пригоди, складено схему місця ДТП з фототаблицею та відібрано письмові пояснення від учасників самої пригоди, в результаті чого відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 164753 від 21.06.2020 року, в якому останній ( ОСОБА_2 ), своїм підписом засвідчив факт обізнаності щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, ознайомлення з його змістом та повідомлення його про місце розгляду справи.
Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30.07.2020 року, у справі № 335/5376/20, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн.
Із змісту постанови Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30.07.2020 року у справі № 335/5376/20 вбачається, що за наслідками ДТП, ОСОБА_2 вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, як наслідок пошкоджено транспортний засіб ОСОБА_1 «OPEL VECTRA» д.н.з. НОМЕР_1 , що заподіяло позивачу матеріальну шкоду.
Власником автомобіля «OPEL VECTRA» д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .
Під час дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобом «BMW 735i» з номерним знаком НОМЕР_3 керував ОСОБА_2 , що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 164753 від 21.06.2020 року, схемою місця ДТП, постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30.07.2020 року у справі № 335/5376/20.
Транспортний засіб марки «BMW 735i» з номерним знаком НОМЕР_3 , за добровільним договором страхування майна не застрахований.
Транспортний засіб «OPEL VECTRA» д.н.з. НОМЕР_1 , за добровільним договором страхування майна не застрахований.
Відповідно до положень підпункту 33.1.4. пункту 33.1. ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-IV (далі «Закон № 1961-IV»), у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний «невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу … .
Підпунктом а пункту 41.1. ст. 41 Закону № 1961-IV закріплено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Таким чином, як вважає позивач, в даному випадку не можливо стягувати матеріальну шкоду ні з страхової компанії, ні з МТСБУ.
З метою визначення розміру шкоди заподіяної позивачу, як власнику транспортного засобу OPEL VECTRA д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 самостійно звернувся до суб`єкта оціночної діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 .
Згідно Звіту суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_4 про матеріальний збиток, завданого власнику автомобіля OPEL VECTRA реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження № Б24062001 від 27.06.2020 року (далі «Звіт»), у відповідності до ремонтної калькуляції якого (звіту) від 27.06.2020 року № Б24062001 вартість відновлювального ремонту «OPEL VECTRA» д.н.з. НОМЕР_1 , складає 160 127,40 грн.
Отже, ОСОБА_2 зобов`язаний відшкодувати позивачу - ОСОБА_1 реальну вартість ремонту його пошкодженого транспортного засобу «OPEL VECTRA «д.н.з. НОМЕР_1 , у розмірі 160 127 грн. 40 коп.
Крім того, позивач посилається на те, що внаслідок винних та неправомірних дій відповідача, позивачу було заподіяно моральну шкоду.
Моральна шкода, полягає в порушені його права власності, зокрема внаслідок пошкодження транспортного засобу він та його сім`я зазнали немало переживань та страждань з приводу того, що особа, відповідальна за збитки не поновлює їх порушене право та не сплачує в добровільному порядку завдану шкоду. Хвилювання та думки про те, як відновити свій транспортний засіб, тримали його у постійній нервовій та психологічній напрузі, що вплинуло на відносини в сім`ї та на роботі. Також, фактично втративши можливість вільно користуватись своїм транспортним засобом, він змушений витрачати значний час для пересування громадським транспортом на роботу та по робочих справах, а також змінив свій звичний робочий день, оскільки витрачає не мало часу на поїздки до станцій технічного обслуговування, оцінювачів з метою визначення вартості відновлювальних робіт, органів судової влади та органів поліції, отримання необхідних документів для підтвердження розміру шкоди, що спричинило ряд незручностей та проблем, марно згаяного часу, який міг би бути витрачений на сім`ю та роботу. Вказані вище обставини, спричинили ряд негативних наслідків та моральні втрати і страждання для мене. Моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 10 000,00 грн.
Таким чином, ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 160 127, 40 грн., моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн. та всі понесені судові витрати.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.09.2020 року, відкрито провадження у справі, призначено до розгляду, вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін.
27.01.2021 року представник позивача ОСОБА_5 звернулася до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, повідомив суд, що підтримує заявлені вимоги та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Приймаючи до уваги, що відповідач, в установленому Законом порядку повідомлявся про наявність у провадженні суду справи з позовними вимогами до нього, у строк, встановлений ч. 1 ст. 278 ЦПК України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, а за висновками суду до позовної заяви приєднано достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України з ухваленням заочного рішення в порядку ст.ст. 280-281 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Дослідивши наявні матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість позовних вимог та наявність всіх підстав для часткового задоволення заявленого позову, зважаючи на наступне.
Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. При цьому підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків можуть бути: договори та інші правочини, а також - інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що 21.06.2020 року в м. Запоріжжя на вул. С. Тюленіна, 33, водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем BMW 735і», не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом «OPEL VECTRA», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який зупинився для надання переваги для руху пішохода по пішохідному переходу. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Відповідно до постанови Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30.07.2020 року у справі № 335/5376/20, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні даного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, сам факт ДТП 21.06.2020 року та провина в ньому ОСОБА_2 підтверджуються постановою від 30.07.2020 року, яка набрала законної сили та є обов`язковою для суду.
Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Пунктом 8 частини 2 статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Статтею 22 ЦК України передбачено що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, зокрема якщо особа зазнала втрати у зв`язку з пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до роз`яснень, які викладені в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованою суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 року за № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати па увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, піддягає відшкодуванню з повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.
Згідно вимог ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.
Як встановлено судом під час розгляду справи, шкода, яку просить позивач відшкодувати, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, а тому підлягає відшкодуванню за правилами ст.ст. 1187, 1188 ЦК України.
Вимогами ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Звертаючись з позовом до суду до відповідача ОСОБА_2 та обґрунтовуючи розмір майнових збитків позивач ОСОБА_1 посилається на те, що відповідальність відповідача не була застрахована, він страхове відшкодування ніде не отримував і вказував, що згідно Звіту суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_4 про матеріальний збиток, завданого власнику автомобіля OPEL VECTRA реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження № Б24062001 від 27.06.2020 року, у відповідності до ремонтної калькуляції якого (звіту) від 27.06.2020 року № Б24062001 вартість відновлювального ремонту OPEL VECTRA д.н.з. НОМЕР_1 складає 160 127,40 грн.
Розмір шкоди визначається за дійсною вартістю відновлювального ремонту, і якщо для його проведення необхідна заміна певних деталей, які відновити у інший спосіб неможливо чи недоцільно чи які не можуть бути відремонтовані, - то потерпілий має право і на відшкодування таких витрат (без урахування зносу окремих деталей), що в цілому відповідає принципу повного відшкодування і захисту прав власника пошкодженої речі.
Суд виходить з того, що позивач має право на повне відшкодування завданої йому шкоди, яка полягає в пошкодженні майна (автомобіля).
Таким чином, суд враховує дані Звіту суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_4 № Б24062001 від 27.06.2020 року, згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля марки OPEL VECTRA д.н.з. НОМЕР_1 , що належить позивачеві складає 160 127,40 грн. та стягує з відповідача, як винної особи в ДТП на користь позивача саме цю суму завданих майнових збитків. Належних та допустимих доказів щодо спростування даної суми збитків суду не надано.
Згідно положень статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Приймаючи до уваги той факт, що позивачу дійсно було завдано майнової шкоди винною у ДТП особою, враховуючи глибину і тривалість душевних страждань, що пов`язані з пошкодженням майна позивача та порушенням його звичайного способу життя, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає адекватною компенсацію моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн., які повинні бути стягнуті на користь позивача з відповідача ОСОБА_2 .
Судові витрати, понесені позивачем на оплату судового збору в розмірі 1 701,27 грн., підлягають стягненню з відповідача на підставі ст.ст. 133, 141 ЦПК України.
Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на проведення авто-товарознавчого експертного дослідження у розмірі 2 500,00 грн., суд вважає, що дані витрати відшкодуванню не підлягають, оскільки у справі, що розглядається, судова експертиза не призначалася і не проводилась, тому, кошти сплачені судовому експерту не є судовими витратами, які підлягають відшкодуванню на підставі процесуального закону.
Дана позиція узгоджується з позицією Верховного Суду у постанові від 07.02.2019 року при розгляді справи № 645/3746/16-ц.
Керуючись ст.ст. 4-13, 76-89, 258-273, 280-282, 141 ЦПК України, ст.ст. 16, 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1188 Цивільного кодексу України, суд,
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) матеріальну шкоду у розмірі 160 127 (сто шістдесят тисяч сто двадцять сім) грн. 40 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн. (десять тисяч гривень, 00 копійок).
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 1 701,27 грн.
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя, який ухвалив оскаржуване рішення, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя В.О. Макаров