Номер провадження: 22-ц/813/1999/21
Номер справи місцевого суду: 521/4427/18
Головуючий у першій інстанції Плавич І.В.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

при секретарі судового засідання Павлючук Ю.В.,

розглянувши у судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2020 року в цивільній справі за заявою представника ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за прострочення аліментів та стягнення заборгованості по сплаті аліментів,

ВСТАНОВИВ:

16 березня 2018 року ОСОБА_3 звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за прострочення аліментів та стягнення заборгованості по сплаті аліментів. В обґрунтування власної позиції та пояснюючи підстави звернення до суду позивач посилалась на ті обставини, що згідно із рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 30 вересня 2009 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини від усіх видів доходів щомісячно, з 11 серпня 2009 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с 1-16).

24 жовтня 2018 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси (головуючий -суддя Плавич І.В.) позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за прострочення аліментів та стягнення заборгованості по сплаті аліментів задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суму заборгованості по сплаті аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з листопада 2015 року до 31 грудня 2017 року включно в загальному розмірі 40449,00 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 неустойку (пеню) у зв`язку із простроченням сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період прострочення з листопада 2015 року до 31 грудня 2017 року включно в загальному розмірі 11 243,70 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави суму неоплаченого судового збору в розмірі 704,80 гривень. У задоволенні інших вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 відмовлено (а.с 39-42).

13 лютого 2020 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 через канцелярію Малиновського районного суду м. Одеси подав заяву про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню (а.с 53-58).

20 лютого 2020 ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси (головуючий суддя Плавич І.В.) у задоволенні представника ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовлено (а.с 64-65).

30 березня 2020 року канцелярією Малиновського районного суду м. Одеси зареєстровано апеляційну скаргу на ухвалу від 20 лютого 2020 року. Апелянт вважає, що вказана ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Як зазначає апелянт, 12 лютого 2020 року він перерахував на рахунок стягувача ОСОБА_3 11243, 70 неустойки за рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2018 року, що підтверджується квитанцією №N033F4289V від 12 лютого 2020 року. А отже, ОСОБА_1 повністю виконав свої обов`язки перед ОСОБА_3 . Суд першої інстанції погодився з тим, що у ОСОБА_1 відсутній обов`язок сплачувати заборгованість з аліментів, однак суд відмовився у задоволенні заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з тим, що виконання було здійснено не згідно виконавчого листа № 2-6694/09, тобто поза межами виконавчого провадження № 59103995. А суд першої інстанції фактично зобов`язав боржника виконати один і той же обов`язок двічі. На думку апелянта, для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у зв`язку відсутністю обов`язку боржника, вирішальне значення має саме факт відсутності обов`язку боржника. Апелянт просить скасувати ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2020 року та прийняти нове рішення про задоволення заяви про визнання виконавчого документа таким, що не виконанню. Визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю (а.с.67-68 зворот).

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 15, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Сторони клопотання про проведення судового засідання за допомогою відеоконференцзв`язку не подавали. Оскільки явка до апеляційного суду не є обов`язковою, перешкоди для розгляду справи відсутні (ст. 8, ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Предметом розгляду даної справи є визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Приймаючи рішення у справі суд першої інстанції виходив з того, що боржником не було погашено заборгованість зі сплати аліментів у добровільному порядку за виконавчим листом №2-6694/09, виданим Малиновським районним судом м. Одеси, а відтак суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції та звертає увагу на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2009 року у справі №2-6694/09 стягнуто з ОСОБА_1 , 1986 року народження, уроженця м. Одеси на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , 2009 року народження, у розмірі ј частин від усіх доходів щомісячно, починаючи з 11 серпня 2009 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнуто з ОСОБА_1 , 1986 року народження, уроженця м. Одеси на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання у розмірі ј частин від усіх доходів щомісячно, починаючи з 11 серпня 2009 року до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6-6 зворот).

На підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2009 року у справі було видано виконавчий лист.

Згідно із рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2018 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за прострочення аліментів та стягнення заборгованості по сплаті аліментів задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суму заборгованості по сплаті аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01 листопада 2015 року до 31 грудня 2017 року включно в загальному розмірі 40449,00 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 неустойку (пеню) у зв`язку із простроченням сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період прострочення з листопада 2015 року до 31 грудня 2017 року включно в загальному розмірі 11 243,70 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави суму неоплаченого судового збору в розмірі 704,80 гривень. У задоволенні інших вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 відмовлено (а.с.39-42).

Як вбачається із матеріалів справи, на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2018 року у справі було видано виконавчий лист №521/4427/18 від 26.02.2019 та відкрито виконавче провадження №59103995 (а.с. 55).

Як вбачається із листа Другого Київського ВДВС м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області №52982 від 12 грудня 2019 року за період з 01 листопада 2015 року по 13 серпня 2018 року та з 18 вересня 2018 року по лютий 2019 року включно аліменти ОСОБА_1 не сплачувались. Станом на 01 квітня 2019 року утворилась заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 52 144, 54 грн.

В період з 01 квітня 2019 року до 04 червня 2019 року ОСОБА_1 сплатив на депозитний рахунок Відділу заборгованість по аліментам, яка сформувалась з 01 жовтня 2015 року, штраф за прострочку сплати аліментів у період понад два роки, передбачений ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження». Сплачені кошти перераховані стягувачу ОСОБА_3 згідно із наданими реквізитами (а.с.54-54 зврот).

Крім того, у матеріалах справи знаходиться квитанція АТ «Райффайзен Банк Аваль» від 12 лютого 2020 року, відповідно до якої ОСОБА_1 оплатив на користь ОСОБА_3 неустойку за рішенням суду від 24 жовтня 2018 року у розмірі 11 243,70 гривень (а.с. 56).

Як регламентує ст. 432 ч. 2, 3 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд констатує, що ОСОБА_1 у добровільному порядку було виконано виникле у нього зобов`язання щодо сплатити заборгованості за аліментами, штрафу за прострочку та неустойки.

Апеляційний суд звертає увагу, що стягнення за виконавчим листом, виданим на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2018 року у виконавчому провадженні №59103995 (а.с. 55), призведе до повторності стягненням однієї і тієї ж суми боргу.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Kutic v. Croatia», заява №48778/99).

Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі Bellet v. France від 4 грудня 1995 року). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (рішення у справах «Bellet v. France» та «Nunes Dias v. Portugal»).

Окрім того, статтею 16 ЦК України, положення якої кореспондуються з положеннями ст. 20 ГК України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення / захисту в обраний спосіб.

Так, для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітко визначену та дієву можливість оскаржити подію, яка, на її думку, порушує її права й охоронювані законом інтереси.

Суд першої інстанції під час розгляду справи хоч і встановив виконання боржником зобов`язань визначених рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2018 року у добровільному порядку посилаючись на формальну обставину здійснення такого виконання в рамках виконавчого провадження №33690352 та не врахував, що відмова у задоволенні заяви фактично позбавляє заявника можливості захистити своє право у будь-який інший передбачений законодавством спосіб.

Окрім того, стягувач, належним чином повідомлена про розгляд у суді зазначеної заяви ОСОБА_1 , своїх заперечень щодо виконання останнім зобов`язань щодо сплатити заборгованості за аліментами, штрафу за прострочку та неустойки не висловила, що, відповідно до Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) апеляційний суд трактує як згоду із викладеними у заяві ОСОБА_1 обставинами.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, положення діючого національного законодавства, норми міжнародних нормативно-правових актів, які є частиною національного законодавства, позиції сторін в справі, надані та дослідженні докази, зважаючи на специфіку правовідносин, які виникли між сторонами та категорію справи, що розглядається, практику Верховного Суду та Європейського суду з прав людини, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, а судом першої інстанції не в повній мірі були встановлені, досліджені та оцінені обставини справи, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України задовольняє апеляційну скаргу, оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасовує та ухвалює нове судове рішення про задоволення заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2020 року скасувати.

Прийняти нове рішення, яким заяву представника ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий 26.02.2018 року Малиновським районним судом м. Одеси щодо примусового виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2018 року у цивільній справі №521/4427/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за прострочення аліментів та стягнення заборгованості по сплаті аліментів.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня постановлення та подальшому оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

02.02.2021 року м. Одеса