справа № 208/7955/21
№ провадження 2/208/1874/21
УХВАЛА

Іменем України

12 листопада 2021 р. м. Кам`янське

Суддя Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області Івченко Т.П., розглянув матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Кам`янської міської ради «про визнання права власності на спадщину»,-

встановив:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області до Кам`янської міської ради «про визнання права власності на спадщину».

Згідно змісту заяви, просить:

-визнати за ОСОБА_1 право власності, в порядку спадкування за законом, н а ј частину легкового автомобілю марки БМВ Х5, 2003 року випуску, транзитний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , видане 27 серпня 2005 року Ірпінським МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України, що належав померлому ОСОБА_5 ;

-визнати за ОСОБА_2 право власності, в порядку спадкування за законом, н а ј частину легкового автомобілю марки БМВ Х5, 2003 року випуску, транзитний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , видане 27 серпня 2005 року Ірпінським МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України, що належав померлому ОСОБА_5 ;

-визнати за ОСОБА_6 право власності, в порядку спадкування за законом, н а ј частину легкового автомобілю марки БМВ Х5, 2003 року випуску, транзитний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , видане 27 серпня 2005 року Ірпінським МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України, що належав померлому ОСОБА_5 ;

-визнати за ОСОБА_3 право власності, в порядку спадкування за законом, н а ј частину легкового автомобілю марки БМВ Х5, 2003 року випуску, транзитний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , видане 27 серпня 2005 року Ірпінським МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України, що належав померлому ОСОБА_5 .

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, матеріали справи № 208/7955/21 передано до провадження судді Івченко Т.П.

11 листопада 2021 року через канцелярію суду від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про повернення позивачам позовної заяви «про визнання права власності на спадщину».

Відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна дотримуватись норм процесуального законодавства.

Вивчивши матеріали стави, суд приходить до висновку про повернення позовної заяви, з огляду на наступне.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права частина перша статті 8 Конституції України. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права відповідно до частини перша статті 129 Конституції України в редакції, чинній на час розгляду заяви про скасування заочного рішення.

Суд здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, забезпечуючи при цьому верховенство права, а судді - керуючись відповідним принципом (частина перша статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI в редакції, що була чинною на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій; частина перша статті 47 цього Закону в редакції, що була чинною на час розгляду справи судом першої інстанції; частина перша статті 48 вказаного Закону у редакції, чинній на час розгляду справи судом апеляційної інстанції).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI в редакції, що була чинною на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій; стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII).

Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, м. Венеція, 25-26 березня 2011 року).

Суд повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права частиною спільної спадщини Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності (див. рішення у справі «Брумареску проти Румунії» [ВП] (Brumarescu v. Romania) [GC], заява № 28342/95, пункт 61, ЄСПЛ 1999-VII). Юридична визначеність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішень. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного розгляду справи та її нового вирішення. Повноваження судів вищих інстанцій щодо перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок та недоліків правосуддя, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен розглядатись як прихований засіб оскарження, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для повторного розгляду. Відступ від цього принципу може бути виправданим лише коли він обумовлений особливими та непереборними обставинами (див. рішення заява № 52854/99, пункт 52, ЄСПЛ 2003-IX).

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Згідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Це пов`язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого, кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами. Крім того, таке положення закону пов`язане із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою статті 121 ЦПК України та статті 6 Конвенції про захист прав людини га основоположних свобод 1950 року.

Заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення повинні відповідати загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви передбаченим ст.175 ЦПК.

Відповідно до п.3 ч.4 ст.185 ЦПК України, позовна заява повертається у випадках, коли до постановлення ухвали про відкриття провадження у справі від позивача надійшла заява про врегулювання спору або заява про відкликання позовної заяви.

Враховуючи наведене, а також те, що на момент подачі заяви про повернення позовної заяви, ухвалу про відкриття провадження у справі не було постановлено, суддя вважає за можливе повернути позивачам позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Кам`янської міської ради «про визнання права власності на спадщину», роз`яснивши при цьому, що повернення такої позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою до суду в порядку, встановленому законом.

Враховуючи вищезазначене та керуючись вимогами п.3 ч.4 ст.185, ст.260 ЦПК України, у редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, який набрав законної сили 15 грудня 2017 року, суддя, -

постановив:

Матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Кам`янської міської ради «про визнання права власності на спадщину» - повернути позивачам.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua.

Суддя Івченко Т. П.