Провадження № 2/522/5167/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді - Бондар В.Я.,

за участю секретаря судового засідання Бойко А.В.,

розглянувши у судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 за постановою Одеського апеляційного суду від 09.06.2020 року по справі №522/16830/19; стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина, у розмірі 1500,00 (одна тисяча п`ятсот) гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили та до досягнення сином повноліття.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що 09.06.2020 року постановою Одеського апеляційного суду по справі №522/16830/19 скасовано рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2019 року - ухвалено нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина, у розмірі 4000,00 грн. (чотири тисячі гривень, нуль копійок), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 жовтня 2019 року, та до досягнення ним повноліття та стягнуто з ОСОБА_1 , додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина, у розмірі 988 гривень 80 коп.

Після ухвалення вищевказаного рішення Одеським апеляційним судом від 09.06.2020 року про стягнення аліментів матеріальний стан позивача значно погіршився. 21.07.2020 року ОСОБА_1 припинив підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця та за останній час прибутку позивач не мав взагалі.

При цьому, позивач має заборгованість з погашення фінансових зобов`язань перед банками та виплачує інші аліменти щомісяця, а також має захворювання хребта, яке потребує значних витрат на діагностику та лікування.

Наразі, враховуючи всі зобов`язання позивача, останній, будучи безробітним, зобов`язаний щомісячно сплачувати аліменти на суму 7500,00 грн. щомісяця, що є для позивача значною сумою, враховуючи відсутність доходів останнього.

Ухвалою суду від 21.10.2020 року по справі відкрито спрощене провадження з викликом сторін та призначено розгляд справи на 19.11.2020 року.

19.11.2020 року за клопотанням відповідача, розгляд справи перенесено на 26.01.2021 року.

26.01.2021 року у судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, посилаючись на безпідставність вимог.

Суд, заслухавши пояснення відповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 09.06.2020 року постановою Одеського апеляційного суду по справі №522/16830/19, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2019 року в частині вирішення вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини скасовано та ухвалено нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 4 000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 жовтня 2019 року, та до досягнення ним повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Також, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2019 року в частині вирішення вимог про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину змінено та стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 988 гривень 80 коп. В решті вимог про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину відмовлено.

Ухвалюючи дане рішення в частині стягнення аліментів, суд апеляційної інстанції виходив з того, що з представлених медичних документів та консультативних висновків лікарів малолітній ОСОБА_6 , 2016 року народження, у зв`язку з низкою захворювань, підтверджених наявністю лікарського висновку з встановленим клінічним діагнозом, має слабкий стан здоров`я та затримку у стато-кінеточному і психо-речовому розвитку. Пи цьому, ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку, як СПД - фізична особа у Тарутинській ДПІ Ізмаїльського управління ГУ ДПС в Одеській області і за звітний 2019 календарний рік задекларував 997 989 грн. 60 коп. доходу, до складу якого входить дохід безпосередньо від підприємницької діяльності, дохід у вигляді заробітної плати в ТОВ «ЮВМ», дохід від надання майна в лізинг фермерському господарству «Чага-Агро». Також, у ОСОБА_1 у власності перебуває автомобіль ВАЗ 21070, 2006 року випуску. Згідно відомостей Єдиного державного реєстру речових прав ОСОБА_1 має на праві власності: житловий будинок в АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці 0.0461 га; земельну ділянку площею 0.0461 га; житловий будинок в АДРЕСА_2 . Крім того за ФОП ОСОБА_1 за договором оренди від 03.10.2017 року строком на 7 років зареєстровано право оренди на земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,9234 га. Відтак, враховуючи майновий стан платника аліментів, стан здоров`я дитини, майновий стан матері дитини, яка не працює і отримує щомісячну одноразову допомогу по народженню дитини у розмірі 860 грн., з урахуванням, що відповідач сплачує згідно з судовим наказом від 28.09.2018 року аліменти на утримання його іншої дитини - ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд апеляційної інстанції зробив висновок, що заявлені позивачем вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Рішення звернуто до виконання. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по рішенню № 522/16830/19, станом на 30.09.2020 року, ОСОБА_1 сплачено аліментів на суму 27330,80 грн., заборгованість по сплаті аліментів складає 20411,07 грн.

Наразі, ОСОБА_7 посилається на те, що 21.07.2020 року він припинив підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця за своїм рішенням, в зв`язку з чим його дохід дорівнює нулю, на підтвердження чого посилається на довідку від 17.08.2020 року АТ КБ «Приватбанк», за якою надходжень на депозитний рахунок ОСОБА_1 за період з 01.01.2020 року по 17.08.2020 року не було.

Також, рішення Господарського суду Одеської області по справі №916/432/20 від 11.06.2020 року з ФОП ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничої фірми «Агросвіт» (Код ) стягнуто заборгованість у розмірі 201723,00 грн. Згідно довідки з АТ «ОТП БАНК» ОСОБА_1 станом на 26.06.2020 року має заборгованість перед банком у розмірі 27 531,76 грн. Згідно довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» станом на 26.06.2020 року ОСОБА_1 має заборгованість перед банком у розмірі 38187,72 грн. Згідно довідки АТ «ПУМБ» від 26.06.2020 року ОСОБА_1 має заборгованість перед банком у розмірі 17 473,78 грн.

Крім того, позивач посилається на те, що по Судовому наказу Болградського районного суду Одеської області № 497/1651/18 від 28.09.2018 року він виплачує аліменти щомісяця на сина від першого шлюбу у розмірі 1000,00 грн. до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Також, згідно рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08.07.2020 року, стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 2 500, 00 щомісячно з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи із 07 лютого 2020 року і до досягнення дитиною сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , шестирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Крім того, згідно висновків за наслідками Магніто-резонансної томографії від 02.03.2015 року, 03.02.2016 року, 13.12.2019 року, 12.07.2020 року, ОСОБА_1 має захворювання хребта.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 23 постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходів одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. (ч.1 ст.184 СК України).

Нормами ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Доводи позивача про те, що його стан здоров`я останнім часом погіршився, не підтверджуються належними доказами, оскільки захворювання хребта, яке показує магніто-резонансна томографія, виявлене у ОСОБА_1 ще в 2015 році, тобто задовго до ухвалення судом рішення про стягнення з нього аліментів, а негативна динаміка захворювання, позивачем не доведена, як і не надано доказів матеріальних витрат на лікування цього захворювання.

Щодо погіршення матеріального положення ОСОБА_1 , то наявність довідок про відсутність руху коштів по певному депозитному рахунку позивача, як і наявність іншої фінансової заборгованості перед банком не може вважатися належним доказом відсутності доходу у позивача взагалі.

Також суд враховує, що ухвалюючи рішення про стягнення аліментів, суд апеляційної інстанції виходив також з наявності у платника аліментів рухомого та нерухомого майна, втрата якого, наразі, позивачем не доведена.

Наявність же у платника аліментів ОСОБА_1 інших зобов`язань по сплаті аліментів за рішеннями суду, не є належним доказом погіршення матеріального стану, оскільки суд ухвалюючи будь-яке рішення щодо зобов`язання сплачувати аліменти, завжди враховує вимоги ст. 182 СК України, зокрема і матеріальний стан платника аліментів, та відповідно до цього визначає оптимальні для сторін та дитини розміри аліментів.

Також суд відзначає, що визначаючи розмір аліментів Одеський апеляційний суд в своїй постанові від 09.06.2020 року враховував не лише матеріальний стан матері, а й стан здоров`я неповнолітньої дитини, позитивні зміни яких позивачем взагалі не доведені.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст.13 ЦПК України) . Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень (ч. 3 ст. 12 ЦПК України).

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За нормами частин 7, 8 ст. 7 СК України 7. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Відповідно до ст. 27 Конвенції держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що загальні умови стягнення аліментів не змінилися, а тому робить висновок про необхідність залишити позов ОСОБА_1 без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 181, 182, 184, 191, 192 СК України, ст.ст. 1, 2, 5, 11, 76-80, 81, 89, 241, 247, 258, 263-265, 273, 354, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) про зменшення розміру аліментів залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду складено 29.01.2021 року.

Суддя: В.Я. Бондар