Справа № 343/565/21
Провадження № 22-ц/4808/1410/21
Головуючий у 1 інстанції Лицур І. М.
Суддя-доповідач Василишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.,

суддів: Максюти І.О., Фединяка В.Д.,

секретаря Максимів Ю.В.,

за участю представника позивача Сікомаса С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника АТ КБ «ПриватБанк» на рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 06 липня 2021 року,ухвалене у складі судді Лицура І.М. в м. Долина, у справі за позовом ПП «Компанія «Фінкомтрейд» до ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Долинський районний відділ виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про зняття арешту з нерухомого майна,

в с т а н о в и в:

У березні 2021 року директор ПП «Компанія «Фінкомтрейд» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про зняття арешту з нерухомого майна.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ПП «Компанія «Фінкомтрейд» є власником земельної ділянки площею 389,00 кв.м. з кадастровим номером :01:001:0226 по АДРЕСА_1 . Право власності на вказану земельну ділянку підприємство набуло як іпотекодержатель згідно договору іпотеки від 03.02.2006 № 372, укладеного між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Долинського районного нотаріального округу Барабаш Р.С.

Права іпотекодержателя щодо даного майна перейшли до ПП «Компанія «Фінкомтрейд» від ВАТ КБ «Надра» на підставі договору про відступлення прав за іпотечними договорами від 28.08.2018. Однак, права ПП «Компанія «Фінкомтрейд» як власника нерухомого майна обмежені обтяженнями, накладеними постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27.04.2016 року. Наявність вищевказаного обтяження у вигляді арешту перешкоджає підприємству належним чином розпоряджатись земельною ділянкою.

Враховуючи викладене, директор ПП «Компанія «Фінкомтрейд» просив зняти арешт з нерухомого майна земельної ділянки площею 389 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:001:0226, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 47644677, винесеної старшим державним виконавцем ВДВС Долинського РУЮ Дожджаник М.В. 27.04.2016.

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 07 травня 2021 року до участі у справі залучено в якості співвідповідача АТ КБ «ПриватБанк».

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 01 червня 2021 року до участі у справі залучено Долинський районний відділ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів.

Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 06 липня 2021 року позов ПП «Компанія «Фінкомтрейд» задоволено. Скасовано арешт накладений на земельну ділянку площею 389,00 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:001:0226., яка належить приватному підприємству «Компанія «Фінкомтрейд».

Не погодившись із рішенням суду, представник АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Представник апелянта вказує на те, що висновок суду першої інстанції про задоволення вимог про зняття арешту є помилковим, оскільки у разі продажу земельної ділянки поза межами зведеного виконавчого провадження, боржником за яким є ОСОБА_1 кошти не будуть розподілені між усіма наявними стягувачами, що призведе до порушення норм чинного законодавства, яке передбачає черговість задоволення вимог стягувачів.

Враховуючи викладене, представник АТ КБ «ПриватБанк» просить задоволити апеляційну скаргу, оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Начальник Долинського відділу ДВС у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) надіслав суду відзив на апеляційну скаргу, однак в порушення частини 4 статті 360 ЦПК України до даного відзиву не додав докази надсилання (надання) його копій іншим учасникам справи, у зв`язку з чим, такий не береться до уваги судом.

У попередньому судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта вимоги скарги підтримала, просила її задоволити.

Представник позивача скаргу не визнав, просив її відхилити за безпідставністю.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що згідно із інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта нерухомого майна № 252295273 від 12.04.2021, ПП «Компанія «Фінкомтрейд» є власником земельної ділянки площею 389,00 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:001:0226. На вказану земельну ділянку накладено обтяження, у тому числі, на підставі постанови про арешт боржника та оголошення заборони на його відчуження № 1792 від 19.05.2009, видавник: ВДВС Долинського РУЮ (а.с. 15-16).

Постановою старшого державного виконавця Долинського районного відділу ДВС ГТУЮ, Дожджаник М.В. від 27.04.2016, при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження, до якого входять виконавчі документи, видані Долинським районним судом та Долинською ОДПІ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за додатковою угодою про реструктизацію заборгованості за кредитним договором у сумі 70961,99 грн та 709,61 сплаченого судового збору, про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь КС «Тайстра» 101673,98 боргу по кредитному договору № 992 від 26.12.2013 та 254,19 грн судового збору, про стягнення на користь держави податкового боргу на загальну суму 39660,87 грн, накладено арешт на все нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 (а.с. 55)

Задовольняючи позовні вимоги ПП «Компанія «Фінкомтрейд», суд першої інстанції виходив із того, що у зв`язку з накладеним арештом на земельну ділянку площею 389,00 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:001:0226, порушено право позивача на вільне володіння та розпорядження належним йому майном, яке він набув у встановленому законом порядку.

Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Відповідно до частин першої та третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно із пунктом 6 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Частиною першої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

За положеннями статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції станом на день подання позову, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року в справі № 905/386/18 зроблено висновок, що «при розгляді скарг стягувача чи боржника на дії органу державної виконавчої служби, пов`язані з арештом і вилученням майна та його оцінкою, господарський суд перевіряє відповідність цих дій приписам статей 57, 58 Закону України «Про виконавче провадження». Вимоги інших осіб щодо належності саме їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, реалізуються шляхом подання ними з додержанням правил юрисдикційності позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним з підстав, передбачених законом. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися господарським судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна».

Згідно із статтею 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд починається спочатку.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зробила правовий висновок про те, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо неналежного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

У справі, що переглядається, представник ПП «Компанія «Фінкомтрейд» пред`явив позовні вимоги до ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк», в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів зазначив Долинський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

Натомість, до участі у справі не залучено інших осіб, в користь яких підлягає стягненню заборгованість із ОСОБА_1 та в межах зведеного виконавчого провадження накладено арешт на все нерухоме майно останньої КС «Тайстра» та Орган державної податкової служби.

При цьому, лише за наявності належних відповідачів у справі суд вправі вирішувати питання про обґрунтованість заявлених позовних вимог та вирішувати питання їх по суті, без залучення таких належних відповідачів позовні вимоги вирішені бути не можуть.

Крім того, як вбачається із матеріалів зведеного виконавчого провадження, витребуваного апеляційним судом, в його межах державним виконавцем накладено арешт на майно ОСОБА_1 і в 2019-2021 роках (постанова від 28.05.2019, 15.06.2021), у зв`язку з наявністю іншої заборгованості по виконавчих документах.

Вирішуючи даний спір суд першої інстанції залишив поза увагою вказані обставини та не в повній мірі визначився зі складом учасників справи.

Суд апеляційної інстанції позбавлений можливості на стадії перегляду справи в апеляційному порядку вирішувати питання щодо залучення співвідповідачів.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову в зв`язку з неналежністю суб`єктного складу сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, із ПП «Компанія «Фінкомтрейд» на користь АТ КБ «ПриватБанк» слід стягнути сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3405 грн.

Керуючись ст. 374, 376, 381-381 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволити.

Рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 06 липня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ПП «Компанія «Фінкомтрейд» до ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Долинський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про зняття арешту з нерухомого майна відмовити.

Стягнути з ПП «Компанія «Фінкомтрейд» (ідентифікаційний код юридичної особи 42339858, місцезнаходження: вул. Бельведерська, 58/2, м. Івано-Франківськ, 76010) на користь АТ КБ «ПриватБанк» (ідентифікаційний код юридичної особи 14360570, місцезнаходження: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001) судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 3405,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 26 листопада 2021 року.

Суддя-доповідач: Л.В. Василишин

Судді: І.О. Максюта

В.Д. Фединяк