Справа № 367/7866/21
Провадження №2-о/367/393/2021
РІШЕННЯ

Іменем України

01 грудня 2021 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого - судді Кравчук Ю.В.,

за участю - секретаря судових засідань Бичок Т.П.,

учасників справи:

заявника - ОСОБА_1 ,

представника заявника - ОСОБА_2 ,

заінтересованої особи - ОСОБА_3 ,

представника заінтересованої особи - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Ірпені заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради про видачу обмежувального припису, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу обмежувального припису. У поданій заяві ОСОБА_1 просить: видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_3 та заборонити ОСОБА_3 з`являтися чи наближатися на відстань 100 метрів до дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на відстань 500 метрів до місця проживання дитини за адресою: АДРЕСА_1 та місця навчання (дитячого садочка) за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити особисто або через третіх осіб розшукувати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , переслідувати його, та в будь-який спосіб спілкуватися з дитиною; заборонити вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; встановити строк дії обмежувального припису 6 місяців.

Обґрунтовуючи подану заяву, ОСОБА_1 вказує, що 26 квітня 2018 року Ірпінський міський суд Київської області ухвалив рішення, яким розірвав шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , зареєстрований 17 жовтня 2015 року, ОСОБА_6 після розірвання шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_6 ».

Від шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_6 мають спільну дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом із матірю ОСОБА_6 та прабабусею ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 . Також, тривалий час за даною адресою проживає цивільний чоловік ОСОБА_6 - ОСОБА_3 .

Заявник вказує, що 22 вересня 2021 року ОСОБА_3 прийшов до місця свого мешкання та безпідставно, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс малолітній дитині удари в область обличчя та правого вуха, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді синців та саден обличчя, що підтверджується довідками із лікарні. Окрім того, даний факт було зафіксовано поліцією та складено стосовно ОСОБА_3 протокол про адміністративне правопорушення. Заявник зазначає, що все це відбувалося в присутності матері - ОСОБА_6 , яка ніяким чином не відреагувала, не захищала дитину і навіть не звернулася до поліції та лікарні.

Вказує, що ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 13 жовтня 2021 року зобов`язано посадових осіб ВП №2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_1 від 07.10.2021 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 КК України.

Окрім того, як стверджує заявник, в той же вечір, 22 вересня 2021 року дитина була іще і свідком насилля ОСОБА_3 над прабабусею ОСОБА_5 - ОСОБА_8 , про що так само було складено адміністративний протокол працівниками поліції відносно ОСОБА_3 .

Враховуючи викладене, заявник зазначає про наявність достатніх підстав для видачі обмежувального припису.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 20 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі за поданою заявою та призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_3 - адвокат Медвідь Ю.П. подала заперечення на заяву про видачу обмежувального припису, в яких вказує, що заявник не надав належних та допустимих доказів на підтвердження фактів вчинення ОСОБА_3 фізичного, економічного та психологічного насильства стосовно ОСОБА_5 , а також ризиків настання насильства в майбутньому. Сам факт звернення заявника до органів поліції свідчить про наявність конфлікту між колишнім подружжям та не підтверджує факт вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства, що є необхідною умовою для видачі обмежувального припису.

Також вказує, що на даний час між колишнім подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_6 існує спір та тривають суди, зокрема, щодо усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною та визначення місця проживання дитини.

Враховуючи викладене, просить відмовити у задоволенні заяви про видачу обмежувального припису.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та представник заявника ОСОБА_2 підтримали заяву та просили її задовольнити з підстав, викладених у заяві.

Заінтересована особа ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечили проти задоволення заяви з підстав, викладених у запереченнях. ОСОБА_3 зазначив, що ніякої агресії з його сторони стосовно ОСОБА_5 та ОСОБА_8 не було, раніше між ним та ОСОБА_8 , бабусею його співмешканки, були нормальні стосунки, але після того як він повідомив, що буде звільнятися з роботи, ОСОБА_8 почала провокувати конфлікти з різних підстав.

Представник заінтересованої особи Служби у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради Козир О.В. у судовому засіданні підтримала заяву про видачу обмежувального припису та просила її задовольнити, вказавши, що факти, викладені у заяві підтверджує також малолітня дитина ОСОБА_5 .

Суд, вислухавши учасників справи, перевіривши матеріали справи, допитавши свідків, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі-Закон), який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 ч.1. ст. 1 згаданого Закону домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

До переліку осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, входять, в тому числі - колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти) (ч.2 ст.3 Закону).

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 24 цього Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За п. 7 ч.1 ст. 1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з ч.3 ст. 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У п.9 ч.1 ст.1 Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з п. 3 ч.1 ст.350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до ч.1 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків.

Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Як видно із матеріалів справи, 26 квітня 2018 року Ірпінський міський суд Київської області ухвалив рішення, яким розірвав шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , зареєстрований 17 жовтня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис №640.

Відповідно до копії свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 , ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_6 .

Учасниками справи не оспорюється, що малолітня дитина ОСОБА_5 проживає із матірю ОСОБА_6 та прабабусею ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, судом встановлено, що до 22 вересня 2021 року включно разом із ними за вказаною вище адресою проживав ОСОБА_3 , який є співмешканцем ОСОБА_6 .

Згідно із копією довідки КНП «Ірпінська центральна міська лікарня» №10866 від 23.09.2021, у ОСОБА_5 , діагностовано три гематоми обличчя, подряпина лівої скроневої ділянки.

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 15 листопада 2021 року ОСОБА_3 визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту на строк 5 діб. Даною постановою встановлено, що ОСОБА_3 22 вересня 2021 року о 17 годині 30 хвилин, в АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство по відношенню до малолітнього ОСОБА_5 , чим спричинив йому тілесні ушкодження та психологічну травму. Оскільки ОСОБА_3 вчинив насильство в сім`ї по відношенню до малолітнього ОСОБА_5 , а саме кричав, дав ляпаса рукою по обличчю, у зв`язку з чим була завдана шкода його фізичному здоров`ю та могла бути завдана шкода його психологічному здоров`ю, суд визнав винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. Згідно із відміткою на вказаній постанові, дана постанова набрала законної сили 26 листопада 2021 року.

Також, у судовому засіданні було допитано ряд свідків.

Зокрема, свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні підтвердила обставини здійснення фізичного та психологічного тиску на малолітню дитину - ОСОБА_5 ОСОБА_3 , причому зазначила, що фізичний та психологічний вплив на ОСОБА_5 . ОСОБА_3 здійснював систематично і раніше подій, які сталися 22 вересня 2021 року, починаючи з 2018 року. Також зазначила, що після 22 вересня 2021 року ОСОБА_3 спілкується з малолітнім ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_6 , мати малолітнього ОСОБА_5 , у судовому засідання заперечила обставини, викладені у заяві про видачу обмежувального припису щодо фізичного та психологічного насильства щодо малолітньої дитини ОСОБА_5 зі сторони ОСОБА_3 , вказавши, що конфліктні ситуації провокує її бабуся ОСОБА_8 , після чого, починаючи з 22 вересня 2021 року ОСОБА_3 не проживає з ними через агресивну поведінку бабусі. Також, свідок ОСОБА_6 зазначила, що ОСОБА_3 з початку їх спільного проживання з 2018 року завжди добре ставився до малолітнього ОСОБА_5 . Тілесних ушкоджень 22 вересня 2021 року на малолітньому ОСОБА_5 вона не бачила, про те, що 23 вересня 2021 року дитину возили до лікарні та було встановлено наявність тілесних ушкоджень, їй не відомо.

Також, судом були допитані свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які позитивно охарактеризували ОСОБА_3 , при цьому зазначили, що не бувають в квартирі, де проживає малолітня дитина ОСОБА_5 .

Суд не приймає показання свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , щодо відсутності проявів домашнього насильства стосовно малолітнього ОСОБА_5 у поведінці ОСОБА_3 , оскільки вони спростовуються сукупністю зазначених вище, в тому числі, письмових доказів.

Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Суд вважає, що обставини, викладені у заяві про видачу обмежувального припису, знайшли своє підтвердження відповідними доказами в ході судового розгляду.

Ст.21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Отже з огляду на встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 вчиняє домашнє насильство стосовно малолітньої дитини своєї співмешканки ОСОБА_6 - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис.

Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Враховуючи усі наявні докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд вважає, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як жертва домашнього насильства, потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», та приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства щодо ОСОБА_5 , тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно ОСОБА_3 .

Суд вважає за можливе заборонити ОСОБА_3 з`являтися чи наближатися на відстань 100 метрів до дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на відстань 500 метрів до місця проживання дитини за адресою: АДРЕСА_1 та місця навчання (дитячого садочка) за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити особисто або через третіх осіб розшукувати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , переслідувати його, та в будь-який спосіб спілкуватися з дитиною; заборонити вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб строком на 6 (шість) місяців.

Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» про видачу обмежувального припису кривднику суддя у встановлений законом строк інформує уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) постраждалої особи для взяття кривдника на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад за місцем проживання (перебування) постраждалої особи.

Згідно ч.4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

На підставі вищезазначеного та керуючись ст.ст. 263-265, 273, 350-6 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради про видачу обмежувального припису - задовольнити.

Видати обмежувальний припис терміном дії шість місяців, яким ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_3 , визначити заходи тимчасового обмеження його прав, а саме:

-заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з`являтися чи наближатися на відстань ближче ніж 100 метрів до дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на відстань 500 метрів до місця проживання дитини за адресою: АДРЕСА_4 та місця навчання (дитячого садочка) за адресою: АДРЕСА_1 ;

-заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , особисто або через третіх осіб розшукувати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , переслідувати його, та в будь-який спосіб спілкуватися з дитиною;

-заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Встановити строк дії обмежувального припису шість (шість) місяців. Строк дії обмежувального припису рахувати з дня ухвалення рішення.

Про видачу обмежувального припису ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_3 , повідомити Відділ поліції №2 Бучанського районного управління поліції ГУНП в Київській області та Дарницьке управління поліції ГУНП в місті Києві, а також Виконавчий комітет Ірпінської міської ради Київської області.

Рішення підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.В. Кравчук