Сарненський районний суд
____________________________________________________________________ Справа № 572/1347/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2021 року м. Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області - одноособово суддя Довгий І.І.

при секретарі - Калюшик О.І.,

за участю заявника - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання з померлим на час відкриття спадщини, заінтересована особа - ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з заявою в якій просить факт постійного проживання її з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в квартирі АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заяву обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її рідний брат (по материнській лінії) ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, квартира АДРЕСА_1 та земельної ділянки, призначеної для обслуговування зазначеного вище житлового будинку. Зазначає, що даній квартирі вона проживала без реєстрації з 1998 року, пізніше в дану квартиру вселився її брат ОСОБА_3 , який в 2005 році її приватизував. Весь час вона проживала в даній квартирі разом з братом.

Заявник в судовому засіданні підтримала заяву в повному обсязі, просить її задовольнити. Дала показання, які відповідають змісту позовної заяви.

Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_3 мав на праві власності квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується дублікатом Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 08 червня 2005 року, титульною сторінкою технічного паспорта.

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № витягу 5 встановлено, що матір`ю ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_4 .

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р. якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

За змістом ч.2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Стаття 1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Із роз`яснень, викладених у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», слідує, що, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч.ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем під час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ураховуючи наведене, саме на заявника покладений обов`язок доказування факту спільного проживання належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами, що узгоджується з вимогами ст. 318 ЦПК України.

Дослідивши матеріали по справі, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту, який підтверджує родинні відносини між нею та ОСОБА_5 та факту про прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_5 .

Суд звертає увагу, що місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

Одночасно факт спільного проживання зі спадкодавцем, передбачає сумісний побут та ведення спільного господарства.

Таким чином, заявником не надано достатніх, належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, факт ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету і витрат зі спадкодавцем, піклування і підтримки один одного, не доведений.

Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що в задоволенні вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту її спільного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_5 на час відкриття спадщини слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 263, 265, 293, 315 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) НОМЕР_2 ) у задоволенні заяви про встановлення факту її постійного проживання в квартирі АДРЕСА_1 із померлим ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення буде складено 24.11.2021 року.

Суддя: