04.10.2021 Єдиний унікальний номер 205/7747/20
Єдиний унікальний номер судової справи: 205/7747/2020
Номер провадження: 2/205/735/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2021 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

за участю: позивача ОСОБА_1 , представника позивача - ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження (з повідомленням сторін) в залі суду м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів на утримання майна,-

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення коштів на утримання майна.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що їй,ОСОБА_1 , належить 3/8 частки квартири АДРЕСА_1 камінь, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ННС № 785466 від 27.06.2018 року, зареєстрованого в реєстрі за № 631 та посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Базилєвим С.П. Інші 5/8 частин вищевказаної квартири належить її батькові ОСОБА_3 (далі Відповідач).

Далі позивач зазначає, що відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , однак, починаючи з березня 2016 року за вказаною адресою не проживає, комунальні послуги не сплачує, у здійснені ремонту в квартирі участі не приймає.

Однак, враховуючи те, що частина 5/8 квартири за вищевказаною адресою належить відповідачу, то він зобов`язаний сплачувати кошти за комунальні послуги, які нараховуються за квадратними метрами, а не за кількістю осіб, які є зареєстрованими за вказаною адресою. Таким чином, відповідач мав би сплатити на утримання нерухомого майна вартість комунальних послуг у розмірі 13 180 грн. 75 коп.

У зв`язку з вищевикладеним позивач змушена звернутись до суду та просити суд стягнути з ОСОБА_3 на її, ОСОБА_1 , користь понесені витрати по оплаті комунальних послуг на утримання квартири у загальному розмірі 13 180 грн. 75 коп., а також 3 % річних у розмірі 395 (триста дев`яносто п`ять) грн. 40 коп. та судові витрати по справі.

Відповідач ОСОБА_3 у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволені позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на те, що він не тільки не проживав у вказаному житловому приміщенні, але і фактично не мав доступу до нього, оскільки позивач позбавила його такої можливості і цей факт підтверджується постановою Дніпровського апеляційного суду від 14.07.2020 року по справі № 205/6638/19 про усунення перешкод у користуванні квартирою, вселення та визначення порядку користування квартирою. На теперішній час вказане судове рішення знаходиться на стадії виконання у Новокодацькому районному у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), згідно до постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 62830998 від 17.08.2020 року. Отже, відповідач в силу навмисних неправомірних дій позивача не користувався і не мав можливості користуватися належною йому частиною вказаного житлового приміщення, не споживав та не мав можливості споживати житлово комунальні послуги з березня 2016 року.

Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Представник позивача та позивач у відкритому судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів, посилалися на обставини, що викладені у позовній заяві.

Відповідач у відкритому судовому засіданні позовні вимоги не визнав та у задоволені позову просив відмовити в повному обсязі з підстав, що викладені у відзиві на позовну заяву.

Будь-яких інших заяв із процесуальних питань до суду не надходило.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, щоОСОБА_1 на праві приватної власності належить 3/8 частки квартири АДРЕСА_1 камінь, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ННС № 785466 від 27.06.2018 року, зареєстрованого в реєстрі за № 631 та посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Базилєвим С.П.

Із матеріалів справи вбачається, що 1/4 частина вищевказаної квартири належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого 27.06.2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Базилєвим С.П.

Також матеріалами справи підтверджено, що 3/8 частини вищевказаної квартири належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом посвідченого 27.06.2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Базилєвим С.П.

Таким чином, сторони є співвласниками вказаного житлового приміщення, у якому 3/8 належить позивачеві, а 5/8 відповідачеві.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні /будинку осіб від 21.09.2020 року.

Разом із цим, судом також встановлено, а сторонами не оспорювалось, що відповідач за вказаною адресою фактично не проживає з березня 2016 року через обставини здійснення позивачем перешкод у доступі до такого житлового приміщення, що підтверджується постановою Дніпровського апеляційного суду від 14.07.2020 року по справі № 205/6638/19, якою відповідачу були усунуті такі перешкоди та вселено останнього у квартиру АДРЕСА_1 .

Судом також встановлено, що між сторонами виник спір стосовно їх майнової участі у здійсненні витрат на управління, утримання та збереження такого спільного майна.

V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. 3 ст.156 ЖК України повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі у витратах вирішуються в судовому порядку.

Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Суд зазначає, що у положенні ст. 13 Конституції України закріплено важливий принцип інституту права власності «власність зобов`язує». Це означає, що власник повинен не лише користуватися майном, але й турбуватися про нього. А тому видається справедливим, що кожен власник відповідно своєї частки має брати участь в різноманітних витрат, пов`язаних з управлінням, утриманням та збереженням спільного майна.

Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.

Окрім цього, відповідно до ч. 1 ст. 150 та ч. 1 ст. 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей. Громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру) зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний та капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію.

Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги (ст. 162 ЖК України).

Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції що діяла на час виникнення спірних правовідносин) індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (п. 6 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ).

Таким чином, відповідач як співвласник житлового приміщення у вигляді квартири АДРЕСА_1 , будучи зареєстрований за такою адресою в силу вказаних вимог матеріального закону зобов`язаний приймати участь у витратах по утриманню будинку і придомової території, також сплачувати інші відповідні надані комунальні послуги.

Єдиним, передбаченим чинним законодавством винятком із цього правила є тимчасова відсутність споживача та/або членів його сім`ї за такою адресою при відповідному документальному оформленні такої відсутності.

В даному випадку, будь-яких достатніх, належних та допустимих доказів такого документального оформлення відсутності відповідача за вказаною адресою та надання таких документів до обслуговуючих організації та постачальників житлово-комунальних послуг, суду не представлено.

Суд зазначає з цього приводу, що відповідно до ч.1 ст.81 Цивільного процесуального Кодексу України, саме сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З наведених норм процесуального закону вбачається, що сам суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це - обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.

В даному випадку стороною відповідача не надано суду будь-яких доказів, які б відповідали вищевказаним критеріям щодо їх достатності, належності та допустимості, що підтверджували б обставину документального оформлення відсутності відповідача за вказаною адресою. Відтак відповідач ОСОБА_3 який є співвласником квартири АДРЕСА_1 , як власник та споживач житлово-комунальних послуг, згідно ст. ст. 156, 162 ЖК України, зобов`язаний не тільки брати участь у витратах по утриманню квартири і прибудинкової території, а й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги.

Суд вказує, що само по собі не проживання у вказаній квартирі, без документального оформлення такої відсутності, в силу вказаних вимог матеріального закону не є підставою для звільнення від сплати витрат на утримання такого майна та житлово-комунальних послуг.

Суд також зазначає, що за загальним правилом солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання (ст.ст. 541, 543 ЦК України).

Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Зазначений правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц та у постанові Верховного Суду від 19 серпня 2020 року у справі № 703/2200/15.

Відтак, для стягнення відповідних сум із відповідача суд має врахувати лише фактично зроблені витрати позивача на сплату таких послуг. Тобто, суд бере до уваги лише ті витрати, здійснення яких фактично саме стороною позивача підтверджується за допомогою належних та допустимих доказів по справі у вигляді відповідних платіжних документів із зазначенням реквізитів саме позивача, як платника. Така обов`язкова ознака притаманна таким квитанціям (за нумерацією позивача) як: № 0.0..2 від 21.07.2018 року, № 112535300 від 23.03.2020 року, № 112276678 від 24.02.2020 року, № 111963238 від 22.01.2020 року, № 111709920 від 24.12.2019 року, № 113146163 від 01.06.2020 року; № 112719935 від 14.04.2020 року, № 0.0..1 від 15.06.2018 року, від 0.0..1 від 21.08.2018 року, № 0.0..2 від 15.06.2018 року, № 0.0.113226606.5 від 13.09.2018 року, № 0.0.98624720.2 від 14.03.2018 року, № 0.0.113226606.1 від 13.09.2018 року, № 0.7.2 від 12.12.2018 року, № 0.0..3 від 15.06.2018 року, № 0.0.113226606.5 від 13.09.2018 року, № 0.0..2 від 21.11.2018 року, № 0.0.113226606.1 від 13.09.2018 року, № 0.0..4 від 16.05.2018 року, № 0.0.986264720.2 від 14.03.2018 року, № 111132737 від 21.10.2019 року, № 108797691 від 17.01.2019 року, № 109041494 від 15.02.2019 року, № 109345404 від 19.03.2019 року, № 109583372 від 15.04.2019 року, № 109853961 від 16.05.2019 року, № 11021185 від 17.06.2019 року, № 110366964 від 17.07.2019 року, № 110657754 від 23.08.2019 року, № 110891886 від 20.09.2019 року, № 111415869 від 22.11.2019 року, № 105776332 від 25.11.2017 року, № 0.0..4 від 13.09.2018 року, № 0.0.106054… від 15.06.2018 року, № 0.0..2 від 16.05.2018 року, № 0.0..1 від 16.10.2018 року, № 0.0..3 від 13.09.2018 року, 0.4.2 від 15.06.2018 року, № 0.0..4 від 12.12.2018 року, № 0.0.120921235.1 від 12.12.2018 року, № 0.0..1 від 21.07.2018 року, № 0.0..4 від 21.07.2018 року № 0.0..4 від 15.06.2018 року, № 0.0..1 від 13.09.2018 року, № 0.0..1 від 15.06.2018 року, № 0.0..3 від 21.07.2018 року, № 0.0..1 від 21.06.2018 року, № 0.0…..10847.3 від 12.12.2018 року, № 0.0..2 від 12.12.2018 року на загальну суму 21 137 грн. 57 коп.

Оскільки вказані витрати по оплаті комунальних послуг на утримання квартири АДРЕСА_1 є документально підтверджені та понесені позивачем, то суд стягує із відповідача, пропорційно до розміру його частки у праві власності на майно та в межах пред`явлених позовних вимог, грошові кошти на утримання останнього на загальну суму 13 180 (тринадцять тисяч сто вісімдесят) грн. 75 коп.

Також позивач у позові зазначає про необхідність стягнення інфляційних втрат з огляду на встановлений індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Суд з цього приводу вказує, що згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Із наданого позивачем розрахунку комунальних платежів за адресою ж/ АДРЕСА_2 , 3 % річних та індексу інфляції вбачається, що позивачем за період з 2019 року по 2020 рік сплачено грошових коштів за житлово-комунальні послуги у розмірі 21137 грн. 57 коп. Оскількирозмір частки відповідача у праві власності на зазначену квартиру становить 5/8, то суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення із відповідача, пропорційно до розміру його частки у праві власності на майно та в межах пред`явлених позовних вимог, 3 % річних у розмірі 395 (триста дев`яносто п`ять) грн. 40 коп.

Таким чином позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів на утримання майна підлягає задоволенню в повному обсязі, у зв`язку із чим з відповідача ОСОБА_3 слід стягнути на користь ОСОБА_1 витрати на утримання квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , у вигляді: понесених та документально підтверджених витрат на оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 13 180 (тринадцять тисяч сто вісімдесят) грн. 75 коп., а також 3 % річних у розмірі 395 (триста дев`яносто п`ять) грн. 40 коп.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а отже з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь позивача у розмірі 840 грн. 80 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 526, 615, 625, 1046, 1049, 1050 ЦК України, ст. ст. 141, 142, 258, 259, 263-265, 430 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів на утримання майна задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) витрати на утримання квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , у вигляді: понесених та документально підтверджених витрат на оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 13 180 (тринадцять тисяч сто вісімдесят) грн. 75 коп., а також та 3 % річних у розмірі 395 (триста дев`яносто п`ять) грн. 40 коп., а усього разом 13 576 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот сімдесят шість) грн 15 коп.

3. Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Суддя: Д.В. Мовчан