П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2021 року місто Київ

справа №362/3506/20

провадження №22-ц/824/12456/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

сторони:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал"

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал"

на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 2 лютого 2021 року, ухвалене у складі судді Ковбеля М.М.,

у справі за позовом за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року позивач ТОВ "Вердикт Капітал" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, 7 листопада 2013 року між ПАТ "Альфа-Банк" та ОСОБА_1 укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб шляхом акцептування клієнтом публічної пропозиції ПАТ "Альфа-Банк" на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб.

7 листопада 2013 року між ПАТ "Альфа-Банк" та ОСОБА_1 укладено додаток до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту "Максимум"). Відповідно до п.1 зазначеного додатку до договору, на підставі Анкети-заяви про акцент публічної пропозиції ПАТ "Альфа-Банк" на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту "Максимум", наданої клієнту, банк відкрив рахунок № НОМЕР_1 у валюті гривні та випустив міжнародну платіжну карту DMC Gold строком дії два роки з моменту її випуску. Пунктом 2.1. додатку до договору встановлено, що ліміт відновлювальної кредитної лінії складає 75 000 грн.

Процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії складає 21% річних на торгові операції та на операції зняття коштів (п.2.2. додатку до договору).

Мінімальний платіж складає 7% від суми загальної заборгованості за відновлювальною кредитною лінією. Дата сплати обов`язкового мінімального платежу за кредитом - до 25 числа (п.2.3. додатку до договору).

21 червня 2016 року між ПАТ "Альфа-Банк" та ТОВ "Кредитні ініціативи" укладений договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ "Альфа-Банк" відступило ТОВ "Кредитні ініціативи" право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 630049795 від 7 листопада 2013 року, укладеного між ПАТ "Альфа-Банк" та відповідачем.

26 грудня 2018 року між ТОВ "Кредитні ініціативи" та ТОВ "ФК «Веста" укладений договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ "Кредитні ініціативи" відступило ТОВ "ФК «Веста" право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту №630049795 від 7 листопада 2013 року, укладеного між ПАТ "Альфа-Банк" та відповідачем.

16 січня 2019 року між ТОВ "ФК "Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладений договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФК «Веста» відступило ТОВ "Вердикт Капітал" право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 630049795 від 7 листопада 2013 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем.

За період користування кредитними коштами відповідачем здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість позичальника за кредитним договором в повному обсязі не погашена.

На день подання позову до суду відповідач ОСОБА_1 не повернув отримані від позивача кредитні кошти на підставі кредитного договору №630049795 від 7 листопада 2013 року.

Позивач ТОВ "Вердикт Капітал" просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 143606,81 грн., судовий збір в розмірі 2154,10 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 20 000 грн.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 2 лютого 2021 відмовлено у задоволенні позовних вимог ТОВ "Вердикт Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач ТОВ «Вердикт Капітал» подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ТОВ «Вердикт Капітал» задовольнити, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема зазначає, що не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність доказів набуття права вимоги до відповідача і вказує, що 21 червня 2016 року між ПАТ "Альфа-Банк" та ТОВ "Кредитні ініціативи" укладений договір про відступлення прав вимоги, за умовами якого ПАТ "Альфа-Банк" відступило ТОВ "Кредитні ініціативи" право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 630049795 від 7 листопада 2013 року, укладеного між ПАТ "Альфа-Банк" та відповідачем. 26 грудня 2018 року між ТОВ "Кредитні ініціативи" та ТОВ "ФК "ВЕСТА" укладений договір про відступлення прав вимоги, згідно якого ТОВ "Кредитні ініціативи" відступило ТОВ "ФК "ВЕСТА" право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 630049795 від 7 листопада 2013 року, укладеного між ПАТ "Альфа-Банк" та відповідачем. 16 січня 2019 року між ТОВ "ФК "ВЕСТА" та ТОВ "Вердикт Капітал" укладений договір про відступлення прав вимоги відповідно, до якого ТОВ "ФК "ВЕСТА" відступило ТОВ "Вердикт Капітал" право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 630049795 від 7 листопада 2013 року, укладеного між ПАТ "Альфа-Банк" та відповідачем.

Зазначає, що до апеляційної скарги додаються витяг з додатку №1 до договору факторингу №1 та витяг із додатку №1-1 до договору факторингу №2019-1КІ/ВЕСТА, які містять посилання на кредитний договір, укладений з відповідачем. Окрім того, долучив платіжні доручення по трьох договорах факторингу на підтвердження здійснених оплат на виконання умов договорів про відступлення права вимоги.

За період користування кредитними коштами відповідач здійснював часткові платежі на погашення основної суми кредиту, але заборгованість за кредитним договором в повному обсязі не погашена, тому має бути стягнута судом.

Нормами ЦК України передбачено, що первісний кредитор відповідає за дійсність грошової вимоги до відповідача та повинен був передати підтверджуючі документи наявності заборгованості. На адресу АТ "Альфа-Банк" було надіслано адвокатський запит від 13 липня 2021 року за № 31823 із вимогою надати детальний розрахунок відступленої суми боргу, виписки по рахунку, проте банк не надав відповіді на такий запит.

Виписка по рахунку за кредитним договором № 630049795 від 7 листопада 2013 року не була передана попереднім кредитором новому кредитору, а тому лише первісний кредитор є розпорядником такої інформації. У зв`язку з чим вважає, що є необхідність у витребуванні від АТ "Альфа-Банк" виписки по рахунку за кредитним договором №630049795 від 7 листопада 2013 року та детального розрахунку відступленої суми боргу, про що заявляє клопотання.

Позивач ТОВ "Вердикт Капітал" вказує на правомірність своєї вимоги до відповідача з огляду на факт відступлення права вимоги.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 заперечує проти доводів апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції, як законне та обґрунтоване, залишити без змін.

Позивач ТОВ "Вердикт Капітал" подав до суду відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якому одночасно заявив клопотання про витребування у АТ "Альфа-Банк" виписку по рахунку за кредитним договором №630049795 та детальний розрахунок відступленої суми боргу, а також долучив витяги із договорів відступлення права вимоги щодо договору укладеного з відповідачем.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 2 серпня 2021 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 серпня 2021 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно із частинами 1, 2 ст. 367 ЦК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як убачається із матеріалів справи, позивачем подані відповідні докази на підтвердження своїх позовних вимог.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій ( ч. 4 ст. 12 ЦПК).

Частиною 1 ст. 84 ЦПК України встановлено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Зазначаючи про те, що ТОВ "Вердикт Капітал" не отримало від АТ "Альфа-Банк" детальний розрахунок заборгованості, станом на дату відступлення права вимоги, та первинні бухгалтерські документи стосовно видачі кредиту та його часткового погашення за кредитним договором, укладеним з відповідачем ОСОБА_1 , позивач в той же час з клопотанням про витребування вказаних доказів до суду першої інстанції не звертався, а заявивши вказане клопотання суду апеляційної інстанції, не обґрунтував неможливість його подання до суду першої інстанції у встановлений процесуальний строк з причин, що не залежали від нього.

При цьому в клопотанні, доданому до позову, позивач просив провести розгляд справи за відсутності його представника відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України на підставі наявних доказів та матеріалів /а.с.8/.

Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Зважаючи на те, що позивачем не наведено обставин, які дають підстави прийняти нові докази на стадії апеляційного розгляду, апеляційний суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання про витребування доказів та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Встановлено, що 7 листопада 2013 року ОСОБА_1 підписав та подав ПАТ "Альфа-Банк" анкету заяву про акцепт публічної пропозиції ПАТ "Альфа-Банк" на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту "Максимум-готівка", а також додаток до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, довідку про умови кредитування, та договір про використання аналогу власноручного підпису, заяву на відкриття поточного рахунку (а.с.10-13).

21 червня 2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу №1, за умовами якого до ТОВ «Кредитні ініціативи» за плату перейшло право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, перелік яких міститься в додатку №1 до договору. Проте, додаток чи витяг з договору, якими підтверджується факт відступлення ТОВ «Кредитні ініціативи» права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором, укладеним між ним та ПАТ «Альфа-Банк», позивачем не надано (а.с.70).

26 грудня 2018 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «Фінансова компанія «Веста» укладений договір факторингу №2019-1КІ/ВЕСТА, відповідно до якого до ТОВ «ФК «Веста» за плату перейшло право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, перелік яких міститься в додатку №1-1 до договору (а.с. 71-81).

27 грудня 2018 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «Фінансова компанія «Веста» укладено додаткову угоду до договору факторингу №2019-1КІ/ВЕСТА від 26 грудня 2018 року, в якій сторони домовились п.2.1 розділу 2 договору факторингу №2019-1КІ/ВЕСТА від 26 грудня 2018 року змінити та викласти в іншій редакції (а.с.82).

До договору додано акт приймання - передачі реєстру боржників від 14 січня 2019 року до договору факторингу №2019-1КІ/ВЕСТА від 26 грудня 2018 року, згідно якого ТОВ «Кредитні ініціативи» передано ТОВ «ФК «Веста» право вимоги відповідно до додатку №1-1 із загальною кількістю боржників - 71 063 та загальним розміром заборгованості у сумі 1 283 137 810 грн. 23 коп. (а.с. 83). Проте, позивачем не надано додатку №1-1 чи витягу з нього, яким би підтверджувався факт відступлення ТОВ «Фінансова компанія «Веста» права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором, укладеним між ним та ПАТ «Альфа-Банк».

16 січня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Веста» та ТОВ «Вердикт капітал» укладений договір факторингу №16-01/19/1, відповідно до якого до ТОВ «Вердикт капітал» за плату перейшло право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, перелік яких міститься в додатку №1-1 до договору (а.с. 86-95).

17 січня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Веста» та ТОВ «Вердикт капітал» укладено додаткову угоду до договору відступлення прав вимоги №16-01/19/1 від 16 січня 2019 року, в якій сторони домовились п.2.1 розділу 2 договору відступлення прав вимоги №16-01/19/1 від 16 січня 2019 року змінити та викласти в іншій редакції (а.с.96).

Також в матеріалах справи міститься витяг з реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами, складений представником ТОВ «Вердикт Капітал», про перехід до позивача права вимоги до відповідача за кредитним договором №630049795 від 7 листопада 2013 року (а.с. 69).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ТОВ «Вердикт Капітал», суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів переходу до позивача ТОВ "Вердикт Капітал" права вимоги за кредитним договором укладеним з відповідачем. Крім цього, суд зазначив, що діюче законодавство встановлює обов`язковість наявності доказів прав нового кредитора у зобов`язанні, та вимоги до оформлення первинних документів, що підтверджують їх передачу від первісного кредитора до нового кредитора. Первісний кредитор повинен передати новому кредитору документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Ця обставина має бути підтверджена належними, достатніми та достовірними доказами.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з огляду на наступне.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності.

Згідно пункту 11 частини першої статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг є фінансовою послугою. Фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів (пункт 5 частини першої статті 1 вказаного Закону).

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційним судом встановлено, що ТОВ "Вердикт Капітал" надано розрахунок заборгованості ОСОБА_1 станом на 3 червня 2020 року у розмірі 143 606,81 грн., з яких: 99 065,72 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 44 541,09 грн. - заборгованість з пені (а.с. 66- 68).

Разом з тим, позивачем ТОВ «Вердикт Капітал» не надано належного розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 630049795 від 7 листопада 2013 року, з якого вбачалося б, яким саме чином та за який період обчислені кожна зі складових зазначеної загальної суми заборгованості станом на 3 червня 2020 року та не підтверджено заборгованості відповідача за кредитним договором станом на дату покупки права вимоги від 16 січня 2019 року. ТОВ «Вердикт Капітал» не надано суду доказів того, що на момент переходу до нього права вимоги за кредитним договором на підставі договору про відступлення права вимоги від 16 січня 2019 року №16-01/19/1 існувало право вимоги до відповідача ОСОБА_1 , саме в тому обсязі та на умовах, зазначених в позовній заяві, в тому числі щодо початкових сум тіла кредиту, процентів, пені.

Відповідно до п.2.1 договору про відступлення прав вимоги №16-01/19/1 від 16 січня 2019 року перелік вимоги заборгованості за договорами міститься в додатку №1-1 до договору, що додається до даного договору на паперовому носії.

Сторони погодили, що до нового кредитора переходять всі права, які належать первісному кредитору за основними договорами, на умовах, передбачених основними договорами, за виключенням права нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами основних договорів.

Згідно зі ст.517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення..

Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

За змістом наведених вимог закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним.

Відповідно до п.2.1 договору про відступлення прав вимоги №16-01/19/1 від 16 січня 2019 року перелік вимоги заборгованості за договорами міститься в додатку №1-1 до договору, що додається до даного договору на паперовому носії.

Відповідно до п.2.3 договору про відступлення прав вимоги №16-01/19/1 сторони договору підписують акт прийому-передачі реєстру боржників, за формою встановленою в Додатку №2 до цього договору.

Проте, позивачем не надано суду першої інстанції додаток №1-1 до договору про відступлення прав вимоги №16-01/19/1 від 16 січня 20219 року на виконання умов п.2.1. вказаного договору та на підтвердження права вимоги стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача.

На підтвердження заявлених вимог позивачем до апеляційної скарги було додано копії витягу із додатку № 1 до Договору факторингу від 21 червня 2016 року, витяг з додатку № 1-1 до Договору факторингу № 2019-1КІ/ВЕСТА від 26 грудня 2018 року та витяг з додатку № 1-1 до Договору відступлення прав вимоги № 16-01/19/1 від 16 січня 2019 року. Зазначені документи та їх оригінали суду першої інстанції не надавались і судом не досліджувались.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачу, як особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати суду докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 2, 4, 5, 8 статті 83 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

За відсутності поважних причин неподання нового доказу до суду першої інстанції апеляційний суд не має права досліджувати цей доказ, поданий позивачем в апеляційній інстанції (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 638/13998/14-ц, аналогічний правова позиція Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 458/867/15-ц).

ТОВ «Вердикт Капітал» не було подано до суду першої інстанції додаток № 1 до договору факторингу № 1, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи»; додаток № 1-1 до договору факторингу № 2019-ІКІ/ВЕСТА, укладеного між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК №Веста»; додаток № 1-1- до договору про відступлення права вимоги, укладеного між ТОВ «ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал».

Неподання цих доказів суду першої інстанції позивач не обґрунтовував, та не навів існування об`єктивних обставин, які б перешкоджали або унеможливили надання вказаних документів у встановлені процесуальним законом строки суду першої інстанції.

З огляду на викладене, апеляційний суд не знаходить законних підстав для прийняття і дослідження наданих позивачем нових доказів на стадії апеляційного провадження.

Враховуючи викладене, апеляційний суд визнає правильним і об`єктивним висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено наявності у нього прав на відступлення на його користь прав вимоги, оскільки позивачем до матеріалів справ не було надано належних та допустимих доказів переходу до нього прав та обов`язків первісного кредитора, а отже не доведено права вимоги до відповідача.

Верховний Суд у постанові від 30 січня 2018 року в справі №161/16891/15 вказав, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Будь-яких виписок з банківського рахунку відповідача - документів, що видаються фінансовою установою, в якому містяться відомості про рух грошових коштів та які мають статус первинного документу відповідно до Переліку типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12 квітня 2012 року № 578/5 та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», позивачем суду не надано.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 3 липня 2019 у справі №342/180/17 зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, суд апеляційної інстанції уважає, що з наданих позивачем на підтвердження позовних вимог доказів неможливо встановити дійсний розмір заборгованості ОСОБА_1 ..

На підставі викладеного, зважаючи на норми ст. ст. 77-80 ЦПК України, надані позивачем докази не можна вважати належними, допустимими, достовірними та достатніми на підтвердження позовних вимог ТОВ "Вердикт Капітал".

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України,

суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" залишити без задоволення.

Заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 2 лютого 2021 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус