Провадження № 2/752/3390/21
Заочне Р І Ш Е Н Н Я
20 серпня 2021 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Плахотнюк К.Г.
за участі секретаря судового засідання Коротун Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратила право користування житловим приміщенням,
06.10.2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що він є власником квартири АДРЕСА_1 . На житловій площі, належної йому на праві власності квартири зареєстровано місце проживання відповідача ОСОБА_2 .. Відповідач зареєстрований на житловій площі квартири з 15.09.2015 року, однак фактично з початку 2018 року та на час звернення до суду з позовом у квартирі не проживає та не несе жодних витрат по її утриманню. Факт реєстрації відповідача на житловій площі зазначеної квартири створює для нього проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, котрі не надаються, однак плата за такі послуги нараховується. Будь-яких перешкод у проживанні відповідачу в спірній квартирі не чинив, його місцезнаходження йому невідоме. Факт реєстрації відповідача в його житловому приміщенні, створює для нього перешкоди у вільному володінні, користуванні та розпорядженні майном, у зв`язку з чим просив визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування належним йому на праві приватної власності житловим приміщенням за адресою - АДРЕСА_1 .
Провадження у справі відкрито 15 жовтня 2020 року з призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження.
23 квітня 2021 року підготовче провадження закрито.
У судовому засіданні позивач відсутній, подав до суду клопотання про розгляд справи б ез його участі, повідомивши суд, що заявлені позовні вимоги до ОСОБА_2 підтримує, проти судового розгляду справи за його відсутності в порядку заочного провадження не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився, судова повістка надіслана на адресу зареєстрованого у встановленому законом порядку його місця проживання повернуто до суду з відміткою відділу зв`язку про причини повернення - за закінченням встановленого строку зберігання.
З огляду на викладене, суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у порядку, передбаченому правилами статті 280 ЦПК України. .
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартитри за адресою - АДРЕСА_1 , яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 01.09.2015 року, номер запису про право власності - 11060646 (а.с.8).
За даними довідки про реєстрацію місця проживання особи №13480879 від 11.11.2020 року на житловій площі квартири АДРЕСА_1 відповідач ОСОБА_2 зареєстрований з 15.09.2015 року по теперішній час (а.с.21).
За правилами ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а ст. 317 цього ж Кодексу передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.
Звертаючись до суду з позовом, позивач стверджував, що відповідач на житловій площі належної йому на праві приватної власності квартири не проживає фактично з початку 2018 року, витрат по утриманню житлового приміщення не несе.
За даними актів про не проживання особи за місцем реєстрації комісією у складі мешканців квартир будинку АДРЕСА_3 , а саме - квартири №34 ОСОБА_3 ; квартири №31 ОСОБА_4 ; квартири №33 ОСОБА_5 , складеними 19 листопада 2019 року та 23 січня, 20 березня, 23 липня 2020 року, засвідчено, що ОСОБА_2 за адресою - АДРЕСА_1 , починаючи з жовтня 2018 року фактично не проживає (а.с.9-14).
Зазначені позивачем обставини, як підстави позову та докази на їх підтвердження не можуть бути перевірені судом через відсутність у судовому засіданні відповідача.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Зважаючи на те, що відповідач у справі не проживає у спірній квартирі без поважних на те причин більше одного року, витрат по утриманню спірного житлового приміщення не несе, місцеперебування його невідоме, відповідно суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявлених ОСОБА_1 позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирім АДРЕСА_1 .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 316,317,319,321,325,405 ЦК України, ст.ст.4,6,23,27,49,76,141,259,263,288 ЦПК України, суд -
позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою - АДРЕСА_1 шляхом зняття з реєстрації.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя К.Г. Плахотнюк