КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа№ 133/3200/20
Провадження 2/133/645/20
РІШЕННЯ

Іменем України

19.01.2021

м. Козятин

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області у складі

головуючого судді Кучерук І.М.,

за участю секретаря Корбут Ю.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін в м. Козятині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 (колишня адреса: АДРЕСА_2 ).

Свої вимоги мотивувала тим, що 12.11.2004 між нею та її сином ОСОБА_2 був укладений договір дарування квартири АДРЕСА_3 , посвідчений 12.11.2004 приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу Кондратьєвим В.Ю. та зареєстрований в реєстрі № 2050.

В зв`язку зі зміною нумерації та перейменування вулиць на даний час квартира має адресу: АДРЕСА_4 .

Рішенням Козятинського міськрайонного суду від 08.04.2020 даний договір визнано недійсним.

Для скасування державної реєстрації права власності на дану квартиру, яка зареєстрована за ОСОБА_2 , необхідно визнати право власності на вище вказану квартиру за нею, оскільки скасування права власності на нерухоме майно за попереднім власником допускається одночасно з визнанням права власності за іншою особою.

Позивач в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, справу просить розглянути у її відсутності.

Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк суду не надав. Про розгляд справи повідомлявся належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, оскільки зареєстроване місце проживання відповідача невідоме.

Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25.11.2020 провадження у справі відкрито, справу призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що 12.11.2004 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу Кондратьєвим В.Ю., зареєстрований в реєстрі за №2050, згідно з яким ОСОБА_1 передала безоплатно у власність (подарувала) ОСОБА_2 належну їй на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_3 (а.с.9).

Рішенням Козятинського міськрайонного суду від 08.04.2020 у справі №133/78/20 визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_3 , укладений 12.11.2004 між ОСОБА_1 (дарувальником ) з однієї сторони та ОСОБА_2 (обдарованим ), посвідчений 12.11.2004 приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу Кондратьєвим В.Ю. та зареєстрований в реєстрі № 2050 (а.с.6-8).

Державний реєстратор прав на нерухоме майно Кукуруза В.М. відмовив ОСОБА_1 у державній реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 05.11.2020 (а.с.11).

Згідно з положеннями ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавленим права власності, право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

За правилами ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Вирішуючи спір про визнання права власності на підставі ст.392 ЦК України, слід враховувати, що за змістом зазначеної норми судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача таке право, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його.

Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності за ст.392 ЦК України у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами права власності особи щодо майна, яке оспорюється або не визнається іншою особою, а також порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно, оскільки підставою для звернення до суду з позовом про визнання права власності відповідно до зазначеної норми є саме оспорення або невизнання права, а не намір набути таке право за рішенням суду.

Отже, спірна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 (колишня адреса: АДРЕСА_2 ), на підставі ч.1 ст. 216 ЦК України підлягає поверненню у власність позивача ОСОБА_1 як майно, що передане за недійсним правочином.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 216 ЦК України, ст.ст. 82, 259, 263-265,274 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру за номером АДРЕСА_1 (колишня адреса: АДРЕСА_2 ).

Рішення суду може бути оскаржене протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення до Вінницького апеляційного суду через Козятинський міськрайонний суд Вінницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса невідома, РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складене 25.01.2021.

Суддя І.М. Кучерук