Справа № 296/8842/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" січня 2021 р. м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м. Житомира Сингаївський О.П., розглянувши в залі суду м. Житомира в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

16.10.2020 до Корольовського районного суду м. Житомира звернулась ОСОБА_1 із вказаним позовом, в якому просить ухвалити рішення щодо стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання їх малолітніх синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у сумі 6 000,00 грн. щомісячно.

Позивач в обґрунтування своїх вимог зазначає, що відповідач у добровільному порядку не бере участі в утриманні дітей, які проживають разом з нею і потребують постійного догляду та матеріальних витрат.

Ухвалою судді від 27.10.2020 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду і відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін (а.с.17).

У встановлений судом строк, відповідач подав відзив на позов, де позовні вимоги він визнає частково в розмірі 800,00 грн. на двох дітей і вказує, що після припинення шлюбних відносин з позивачем, що не впливає на його відносини з дітьми, він намагається регулярно надавати матеріальну допомогу дітям, які зареєстровані за місцем його проживання, на вихідних та канікулах проживають з ним. По мірі своєї фінансової можливості, він постійно приймає участь у їх вихованні та утриманні, купує одяг, взуття, речі, які необхідні для розвитку дітей, дбає про їх культурний та фізичний розвиток. Інших дітей він не має, у зв`язку з чим завжди намагається при можливості додатково надати матеріальну підтримку своїм синам, деякий час щомісячно перераховував грошові кошти на картковий рахунок позивача, а також, здійснює оплату за дошкільний навчальний заклад. За останній час його фінансовий стан змінився, він отримує заробітну плату у розмірі 8 600,00 грн. на місяць. Крім того, відповідач просить врахувати те, що на його утриманні перебуває мати, ОСОБА_5 , яка є пенсіонеркою і він сплачує комунальні послуги, що залежать від кількості зареєстрованих осіб, в тому числі і дітей (а.с.23-25).

Позивачем була подана відповідь на відзив, в якій остання вказує на недоведеність тверджень відповідача і на те, що відомості, викладені відповідачем не відповідають дійсності так, як відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, кожен раз її потрібно вимагати (а.с.44-45).

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою ВРУ №789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Отже, предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

З копій свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 22.11.2011 та серії НОМЕР_2 від 24.07.2013 вбачається, що сторони у справі є батьками малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.3, 4).

Судом також встановлено та не заперечено сторонами у справі, що останні проживають окремо, діти проживають з матір`ю - позивачем у справі та перебувають на її утриманні, що не спростовано відповідачем в розрізі положень ст.76-81 ЦПК України.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Пунктом 17 постанови Пленуму ВСУ України від 15.05.2006 №6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч.1-3 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї.

Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.

Таким чином, враховуючи викладене та беручи уваги те, що діти сторін проживають разом з позивачем, перебувають на її утриманні, відповідачем допомога в утриманні дитини надається частково, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення аліментів, у зв`язку з чим вважає за необхідне стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей.

Відповідач, заперечуючи проти розміру аліментів, вказав на те, що не має можливості надавати допомогу на дітей у розмірі, котрий просить позивач так, як має низький рівень заробітку, проте, доказів в розрізі положень ст.76-81 ЦПК України з даного приводу в розпорядження суду не надав.

Згідно ч.1, 2 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дітей, суд виходить з вимог позивача та положень ЗУ «Про Державний бюджет України на 2021 рік», яким прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 років до 18 років встановлено з 1 січня 2 395,00 грн., з 1 липня 2 510,00 грн., з 1 грудня 2 618,00 грн. та стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітніх синів по 1 500,00 грн. на кожного щомісяця до досягнення дітьми повноліття.

Доводи позивача про те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу у більшому розмірі, судом відхиляються в зв`язку з їх недоведеністю.

Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. На думку суду, вказаний розмір суми аліментів з врахуванням рівного обов`язку обох батьків на утримання та виховання дітей буде відповідати інтересам та потребам останніх.

При цьому суд зазначає, що позивач не позбавлена права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дітей в разі зміни матеріального стану відповідача, а відповідач, в разі наявності підстав, має право звернулись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Суд також враховує, що відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд також вирішує питання щодо стягнення з відповідача в дохід держави судовий збір, що визначений ЗУ «Про судовий збір» за звернення до суду із позовом, що має майновий характер.

Керуючись ст.141, 180-184, 191 СК України, ст.3, 4, 5, 7-13, 17, 43, 49, 76-81, 141, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 352, 430 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовльнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , аліменти на утримання малолітніх синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по 1 500 (одна тисяча п`ятсот) грн. 00 коп. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 16 жовтня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід державного бюджету України судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя О. П. Сингаївський