У Х В А Л А

Іменем України

17 серпня 2021 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б., перевіривши виконання вимог ст.ст. 175-177 ЦПК України при поданні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідністю «Фінансова компанія «Столиця», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фіаніт», третя особа: Приватний нотаріус КМНО Войтовський Валентин Сергійович про визнання частково недійсними угод та визнання права власності на квартиру, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Встановлено, що позов не відповідає вимогам ст. 95, п.3, 5, ч. 3 ст.175, ч. 4 ст. 177 ЦПК України, а саме:

- до позову долучені копії доказів, не засвідчені належним чином, а саме в порядку ч. 5 ст. 95 ЦПК України;

-позов не містить зазначення доказів того, що ОСОБА_1 має відношення до спірних договорів, зокрема в позові наявне твердження позивача про те,що реальним довірителем за заначеними спірними угодами є саме позивач по справі;

- позов не містить зазначення ціни позову;

- до позову не додано документ, що підтверджує сплату судового збору за вимогу позову про визнання частково недійсними угод та визнання права власності на квартиру в повному обсязі.

При цьому, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання фізичною особою до суду позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

До позову не додано доказів вартості нерухомого майна, на яке позивач просить визнати право власності.

Згідно ч. 2 ст. 6 вище вказаного закону, у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду у розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою платою недоплаченої суми або з поверненням переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом в процесі розгляду справи.

Зокрема, як вбачається з прохальної частини позову, позивач просить визнати за собою право власності на кв. АДРЕСА_1 .

Зі змісту позову вбачається, що позивач визначив та оцінив вартість спірної квартири (яка є предметом спору) в розмірі 523,980 грн.

Враховуючи зазначене, виходячи з середньої вартості нерухомого майна станом на 2021 рік типу спірної 2 - х кімнатної квартири (яка знаходиться у АДРЕСА_2 , загальною площею 64,02 кв.м), суд приходить до висновку про визначення розміру судового збору за вимогу майнового характеру в розмірі 11 350,00 грн.

Позивачем надано до суду докази сплати судового збору за вимогу про визнання права власності в розмірі 6 200 грн., отже доплаті підлягає судовий збір в розмірі 5 150 грн.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь - який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Враховуючи вказане, позивачу необхідно усунути недоліки позову, шляхом виконання вимог ст. 95, п.3, 5, ч. 3 ст.175, ч. 4 ст. 177 ЦПК України.

Залишення позову без руху з зазначених вище підстав не є по своїй суті обмеженням права на доступ до суду, оскільки відповідає вимогам закону та основним засадам цивільного судочинства, та є необхідним для справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду та вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 і 177 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб та строк їх усунення.

Вище викладене дає підстави для висновку, що позовна заява не відповідає вимогам закону, а тому підлягає залишенню без руху з наданням строку на їх усунення.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідністю «Фінансова компанія «Столиця», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фіаніт», третя особа: Приватний нотаріус КМНО Войтовський Валентин Сергійович про визнання частково недійсними угод та визнання права власності на квартиру- залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків протягом трьох днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено 17.08.2021.

Суддя О.Б. Саламон