№ провадження 2/646/1674/2021
Справа № 646/6677/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2021 року м. Харків

Червонозаводський районний судм. Харкова у складі:

Головуючого - судді Теслікової І.І.,

за участі секретаря судових засідань Бєлівцової О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального відділуНКРЕКП , Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Територіального відділу НКРЕКП, Державної казначейської служби України Головного управління у Харківській області про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою суду від 27.11.2020 року провадження по вищевказаній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22.02.2021 року залучено до участі у справі у якості співвідповідача Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг та матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Територіального відділу НКРЕКП, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, Державної казначейської служби України Головного управління у Харківській області про відшкодування моральної шкоди направлено на розгляд до Солом`янського районного суду м. Києва.

Вказана ухвала суду оскаржена в апеляційному порядку, за наслідками розгляду якої постановою Харківського апеляційного суду від 29.04.2021 року дану ухвалу скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24.05.2021 року прийнято справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15.07.2021 року постановлено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28.09.2021 року відмовлено в задоволенні заяви про відвід судді.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28.09.2021 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представники відповідачів в судове засідання не з`явились, про дату та час судового розгляду повідомлялись належним чином.

Суд дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно позовної заяви позивач просить:

-Визнати дії ( бездіяльність) Територіального відділу НКРЕКП у м. Харкові порушенням його прав та законних інтересів у співвідношенні до ст. 40 Конституції України ( право на обґрунтовану відповідь), ч. 4 ст. 42 Конституції України ( Держава захищає права споживачів);

-Визнати дії ( бездіяльність) Територіального відділу НКРЕКП у м. Харкові порушенням його прав та законних інтересів у співвідношенні до ст. 19 ЗУ «Про звернення громадян» ;

-Визнати дії ( бездіяльність) Територіального відділу НКРЕКП у м. Харкові порушенням ч. 2 ст. 19 Конституції України, так як Територіальний відділ НКРЕКП у м. Харкові не діяв як того приписують Конституція та закони України;

-Стягнути на його користь з Територіального відділу НКРЕКП у м. Харкові 1 000 000, 00 грн.;

-Зобов`язати Державу України на підставі ст. 56 Конституції України, через відповідного представника Держави- Державної казначейської служби України та через його філію Головне управління Державної казначейської служби у Харківській області виплатити 1 000 000, 00 грн. на його особисту картку у зв`язку з порушенням його конституційних прав з боку Територіального відділу НКРЕКП у м. Харкові.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 40 Конституції України кожна особа має право направляти письмові звернення до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, які зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом та інформації, що становить суспільний інтерес, визначає Закон України "Про доступ до публічної інформації" від 13 листопада 2011 року №2939-VI (далі - Закон №2939-VI).

Відповідно до ст. 1 Закону №2939-VI, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Так, реалізуючи дискрецію при визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ, суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

З урахуванням наведеного надзвичайно важливого значення набуває необхідність належного з`ясування судом питання щодо того, про захист яких саме прав особи йдеться.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Правила визначення компетенції судів щодо розгляду цивільних справ передбачені статтею 19 ЦПК України, згідно з якою суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ здійснюється за правилами іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства) та суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Частиною 1 ст.5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1)визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2)визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3)визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4)визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5)встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень)суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно п.1ч.1ст.19КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до положень п. 7 ч. 1 ст. 19 КАС України, Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема на спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

Положеннями ч.1 ст.4 КАС України передбачено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір ; публічно-правовий спір -спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

У статті 1 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, передбачено, що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор), є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України.

Регулятор є колегіальним органом, що здійснює державне регулювання, мониторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Згідно ч.3 ст.4 Закону України «Про ринок природного газу» до компетенції Регулятора на ринку природного газу належать, зокрема: затвердження та оприлюднення у встановленому порядку методології визначення тарифів на послуги транспортування природного газу для точок входу і точок виходу, методологій визначення тарифів на послуги розподілу, зберігання (закачування, відбору) природного газу щодо газосховищ, до яких застосовується режим регульованого доступу відповідно до статті 48 цього Закону, на послуги установки LNG та встановлення(зміна) тарифів, які повинні забезпечити необхідні інвестиції в газотранспортні та газорозподільні системи, газосховища, а також установку LNG; встановлення(зміна)тарифів на послуги транспортування природного газу транскордонними газопроводами відповідно до методології визначення тарифів на послуги транспортування природного газу для точок входу і точок виходу; затвердження правил постачання природного газу;

Відповідно до пункту 3ст.5Положення рішення Регулятора не підлягають погодженню органами державної влади, крім випадків, передбачених цим Законом. Рішення Регулятора можуть бути оскаржені в судовому порядку. Оскарження рішень Регулятора не зупиняє їх виконання.

Отже, у спорі, що виник у справі між позивачем та Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та Територіальним відділом НКРЕКП, з приводу визнання дій органу порушенням його прав у виглядібездіяльності у частині доступу до публічної інформації відповідно до ЗУ «Про звернення громадян», а відповідачі є суб`єктами владних повноважень та у спірних правовідносинах безпосередньо реалізують надані законодавством владні управлінські функції, такий спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Наведене виключає можливість розгляду даного спору за правилами цивільного судочинства.

Крім того, що стосується стягнення на користь позивача коштів, в якості стягнення моральної шкоди спричиненої відповідачами, суд зазначає наступне.

Пунктом 6 частини 1 ст.5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

За правилами частини другої статті 21 КАС вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Отже, адміністративні суди можуть розглядати вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватися шкоди, завданої лише суб`єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднані з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. В іншому випадку спірні відносини з приводу відшкодування шкоди мають приватноправовий характер та, як наслідок, не можуть бути предметом справи, віднесеної до адміністративної юрисдикції.

Згідно із частиною п`ятою статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Отже, вимоги про відшкодування шкоди можуть розглядатися за правилами адміністративного судочинства, якщо такі вимоги стосуються шкоди, завданої протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, і заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Отже, враховуючи публічно-правовий характер правовідносин, суд дійшов висновку, що вказаний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та має вирішуватися за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, Червонозаводський районний суд м. Харкова не є належним судом для розгляду вказаної позовної заяви.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно ч. 2 ст. 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального відділуНКРЕКП , Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області про відшкодування моральної шкоди підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 255, 260, 261 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального відділуНКРЕКП , Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області про відшкодування моральної шкоди- закрити.

Роз`яснити позивачу, що розгляд даної категорії справ віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів в порядку ч. 2 ст.261, ст.354 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 18.11.2021 року.

Суддя І.І. Теслікова