Cправа № 127/2-3715/11
Провадження № 6/127/212/21
У Х В А Л А

Іменем України

27 липня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Бойко В.М.,

при секретарі Поперечної А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підягає виконанню у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Заяву мотивовано тим, 19.05.2007 року між сторонами було укладено шлюб, який в подальшому розірвано рішенням Ленінського районного суду в м. Вінниці від 21.06.2011 року по справі № 2-2381/11. За час перебування у шлюбі в них народився син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу, рішенням Ленінського районного суду м.Вінниці від 22.12.2011 року з заявника на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки усіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини даного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 10.08.2011 року. У відповідності до даного рішення судом було видано виконавчий лист від 24.01.2012 року, який пред`явлено ОСОБА_2 на примусове виконання до Замостянського відділу ДВС Вінницького МУЮ. Протягом усього часу заявник виконує рішення суду та сплачує аліменти, заборгованість по сплаті аліментів відсутня. Разом з тим, починаючи з червня 2019 року син ОСОБА_4 хоча і без реєстрації, однак, проживає разом із боржником за адресою: АДРЕСА_1 , а тому і знаходиться на його повному утриманні. Крім того, протягом останніх років заявник не лише утримує сина ОСОБА_5 і проживає разом з ним, а також, саме боржник забезпечує його належне виховання, навчання і розвиток, та піклується про його здоров`я і добробут. Враховуючи вищевикладене, заявник вважає, що існують усі підстави для визнання відповідного виконавчого документа про стягнення аліментів на утримання дитини таким, що не підлягає виконанню та просив суд зупинити виконання за виконавчим листом, виданим Ленінським районним судом м. Вінниці від 24.01.2012 року по справі № 2-3715-2011 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки усіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини даного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 10.08.2011 року та визнати виконавчий лист, виданий Ленінським районним судом м. Вінниці від 24.01.2012р. по справі № 2-3715-2011 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки усіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини даного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття таким, що не підлягає виконанню повністю.

Ухвалою суду від 24.03.2021 року заяву залишено без руху та надано термін для усунення недоліків.

29.03.2021 року на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків.

За клопотанням боржника ОСОБА_1 судом витребовувались відомості щодо перетину кордону ОСОБА_2 , які дослідженні судом.

В судове засідання учасники процесу не з`явились з невідомих суду причин.

Від представника заявника ОСОБА_6 до суду надійшла заява про розгляд заяви у відсутність заявника та його представника, заяву останній підтримує у повному обсязі та просить задовольнити.

При розгляді заяви судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що Рішенням Ленінського районного суду м.Вінниці від 21.06.2011 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.45).

Від спільного шлюбу у сторін народився син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_1 (а.с. 46).

Згідно статті 11 ЗУ «Про охоронну дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охоронну дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що Рішенням Ленінського районного суду м.Вінниці з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки усіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини даного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 10.08.2011 року (а.с. 47).

Постановою від 02.02.2012 року відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2-3715/2011 (а.с.48).

Як вбачається з Постанови про скасування заходів примусового виконання від 20.01.2021 року, станом на 20.01.2021 року заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_1 погашена у повному обсязі (а.с.49).

Згідно Акту №40м від 28.01.2021 року за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_7 та ОСОБА_1 . Також на момент обстеження з виходом на місце за вищевказаною адресою проживає без реєстрації з 2019 року ОСОБА_3 (а.с.52-53).

На підтвердження доводів щодо проживання разом з боржником сина ОСОБА_8 , ОСОБА_1 надано суду копію Судового наказу від 30.03.2021 року, відповідно до якого з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 25.02.2021 року (а.с.62). Однак, як встановлено судом, на даний час на розгляді у Вінницькому міському суду Вінницької області перебуває заява ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Вінницького міського суду Вінницької області від 30.03.2021 року по справі №127/5006/21 за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини. Тому, суд не бере до уваги Судовий наказ від 30.03.2021 року щодо стягнення з ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 (а.с.97).

Таким чином, боржник у своїй заяві вказує, що їхній спільний з стягувачем син ОСОБА_4 починаючи з 2019 року проживає разом з ним.

У свою чергу, як вбачається з Довідки № 05-21/924 від 18.05.2021 наданої стягувачем, за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_9 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Відомостей про тимчасову відсутність ОСОБА_3 відсутня (а.с.91).

Також, Актом від 15.06.2021 року встановлено, що неповнолітній ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 та бабусею ОСОБА_9 з моменту народження 2008 року (а.с.92).

Відповідно до Довідки № 02-27/35 від 22.04.2021 року ОСОБА_3 навчається в 7-Б класі КЗ «НВК ЗШ 1-3 ступенів - гімназія № 23 ВМР» (а.с.93).

За клопотанням представника боржника судом було витребувано відомості щодо перетину кордону ОСОБА_2 , оскільки, як зазначив боржник, остання перебуває за межами території України на роботі, тому, дитина жодним чином не може проживати разом з нею.

Згідно відповіді наданою Державною прикордонною службою ОСОБА_2 28.01.2021 року о 02:04 виїхала за межі території України через пункт пропуску Ягодин (а.с.105).

Однак, ОСОБА_2 в судовому засіданні суду пояснила, що у зв`язку з проблемами із здоров`ям вона змушена на нетривалий час їздити за кордон на роботу. У цей час її син проживає разом з бабусею. Такі поїздки є нетривалими, а тому увесь інший час син проживає разом з нею. Також, ОСОБА_2 зазначила, що вважає дану заяву безпідставною та такою, що не відповідає діючому законодавству, оскільки обов`язок боржника про сплату аліментів встановлений рішенням суду до 2026 року, тобто до досягнення сином повноліття. Твердження ОСОБА_1 про повну сплату аліментів та відсутність обов`язку по сплаті аліментів не відповідає дійсним обставинам справи. Вона не чинить перешкод у спілкуванні сина з батьком, син періодично перебуває у батька, однак, син постійно проживає разом з нею.

Відповідно ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю або частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Отже, підстави визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, та матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження чи іншою особою, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання).

Таким чином, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо наявні обставини, згідно яких обов`язок боржника припинений.

Разом з тим, перелік матеріально-правових підстав визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не є вичерпним.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази того, що виконавчий лист №2-3715/11, який заявник просить визнати таким, що не підлягає виконанню, видано помилково чи обов`язок боржника за вказаним виконавчим листом відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Суд звертає увагу, що частиною 1 статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, і відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, твердження боржника, що син ОСОБА_3 проживає разом з ним і даний факт слугує підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконання не може бути взято до уваги судом, оскільки піклування про сина, матеріальна допомога дитині є обов`язком батька.

З урахуванням всіх наведених вище обставин, підстави передбачені ст. 432 ЦПК України для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відсутні.

Крім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (наприклад, пункт 41 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року).

Згідно зі ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. Отже, задоволення заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є перепоною у завершенні судового провадження і в реалізації гарантованого права на суд.

Разом з тим, боржник у своїй заяві окремою вимогою просив суд вирішити питання щодо завяленої вимоги про зупинення виконання за виконавчим листом.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Згідно із п. 5 ч. 1 Цивільний процесуальний кодекс України (ред. з 15.12.2017); нормативно-правовий акт № 1618-IV від 18.03.2004 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити ціну позову, про забезпечення якого просить заявник.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

До заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, згідно ч. 6 ст. 151 ЦПК України.

Заявником вище зазначених вимог закону не виконано.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги щодо зупинення виконання за виконавчим листом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 260, 353, 432 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів відмовити.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про зупинення виконання за виконавчим листом у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана потягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: