Справа № 175/547/20
Провадження № 2/175/156/20
14 січня 2021 року смт. Слобожанське
Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого-судді Новік Л.М.
за участю секретаря Сапай О.Г.,
розглянувши у відкритому засіданні в залі суду смт. Слобожанське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,
В С Т А Н О В И Л А:
18.02.2020 року представник позивача звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 07.09.2012 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено шлюб, місце реєстрації шлюбу: Виконавчим комітетом Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 58. За час спільного проживання у подружжя народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Починаючи з травня 2019 року у позивачки із відповідачем було відсутнє взаємопорозуміння, часто виникали сварки на ґрунті незначних побутових відносин. Спільне життя з відповідачем не склалося через розходження поглядів на сімейні відносини, втратою почуття любові. Також подружжя неодноразово намагалося залагодити конфлікті ситуації, зберегти шлюбні відносини, але це не дало бажаних результатів. Відтоді подружжя мешкає окремо. Дитина залишилася проживати разом із матір`ю. 06.09.2019 р. позивачка звернулася до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області із позовною заявою про розірвання шлюбу (справа № 175/3547/19, провадження № 2/175/980/19, суддя Новік Л.М.). На цей час розгляд справи триває і рішення у ній не прийняте.
Зокрема за час шлюбу подружжям 26.11.2018 р. було придбано у власність житловий будинок АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу № 913 від 26.11.2018 р. посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ковальовою Є.Є., та зареєстрований за відповідачем ОСОБА_2 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 26.11.2018 р. за № 44245480, що підтверджується інформаційною довідкою з Держреєстру речових прав на нерухоме майно від 15.12.2019 р. за № 193107598.
До цього часу питання щодо добровільного поділу спільно нажитого майна подружжям не вирішено, а тому позивачка вимушена звернутися до суду за захистом прав та охоронюваних законом інтересів, а саме з позовом про поділ майна подружжя.
Враховуючи вищевикладені обставини, просить суд здійснити поділ спільного майна подружжя. Визнати право власності за ОСОБА_1 на 1/2 частину будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який складається: житловий будинок шлакобетонний А, загальною площею 56,8 кв.м., з яких жила площа складає 41,1 кв.м. з прибудовами а, а1, а2, та слідуючі господарські будівлі і споруди: літня кухня шлакоблочна Б, сарай цегляний В, сарай шлакоблочний Г, сарай цегляний Д, вбиральня дерев`яна Е, колодязь к, огорожа № 2-4, 6, 8,9, замощення І та стягнути на користь позивача витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 840 грн.80 коп.
Представник позивача ОСОБА_4 до початку проведення судового засідання надав суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його присутності та присутності позивача.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його присутності, відзиву на позов не надав, хоча був належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи.
Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до наступного.
Судом встановлено, що сторони по даній справі з 07.09.2012 року перебували у зареєстрованому Виконавчим комітетом Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області шлюбі - актовий запис № 58.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (дата та час формування 15.12.2019 09:35:09) ОСОБА_2 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу № 913 від 26.11.2018 р. посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ковальовою Є.Є., та зареєстрований за відповідачем ОСОБА_2 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 26.11.2018 р. за № 44245480, що підтверджується інформаційною довідкою з Держреєстру речових прав на нерухоме майно від 15.12.2019 р. за № 193107598.
Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Згідно ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.
Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.
Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.
Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.
Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.
Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).
Зі змісту п. п.23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.
Таким чином, враховуючи, що спірний житловий будинок набутий сторонами за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та обставин, що мають істотне значення в ході розгляду справи не встановлено, суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі сплаченого судового збору в сумі 840 грн. 80 коп.
Керуючись ст.ст.2,3, 10-12, 13, 81, 82,280, 263-265 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити у повному обсязі.
Визнати спільною сумісного власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 : житловий будинок АДРЕСА_1 , який складається: житловий будинок шлакобетонний А, загальною площею 56,8 кв.м., з яких жила площа складає 41,1 кв.м. з прибудовами а, а1, а2, та слідуючі господарські будівлі і споруди: літня кухня шлакоблочна Б, сарай цегляний В, сарай шлакоблочний Г, сарай цегляний Д, вбиральня дерев`яна Е, колодязь к, огорожа № 2-4,6,8,9, замощення І.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 , право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , який складається: житловий будинок шлакобетонний А, загальною площею 56,8 кв.м., з яких жила площа складає 41,1 кв.м. з прибудовами а, а1, а2, та слідуючі господарські будівлі і споруди: літня кухня шлакоблочна Б, сарай цегляний В, сарай шлакоблочний Г, сарай цегляний Д, вбиральня дерев`яна Е, колодязь к, огорожа № 2-4, 6, 8,9, замощення І.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інн - НОМЕР_1 судовий збір в розмірі 840 грн.80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, якщо не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Л.М. Новік