Справа № 462/6865/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2021 року м.Львів

Суддя Залізничного районного суду м. Львова Боровков Д.О., розглянувши у приміщенні суду у м. Львові у спрощеному позовному проваджені без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» про стягнення заробітної плати, вихідної допомоги, компенсації за невикористані дні щорічної відпустки та середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні,

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість по виплаті заробітної плати за період з квітня по вересень 2021 року в сумі 8852 гривень 89 коп., вихідну допомогу в сумі 5195 гривень 40 коп., компенсацію за невикористані щорічні відпустки в сумі 2592 гривень 00 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02 вересня 2021 року по день ухвалення рішення. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала у трудових відносинах з ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» та 01 вересня 2021 року звільнена за власним бажанням за ч.3 ст. 38 КЗпП України з посади економіста матеріально-технічного забезпечення першої категорії відділу 586 на ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА». Проте, відповідач не провів з нею повний розрахунок у день звільнення, зокрема, відповідач не оплатив заборгованість по заробітній платі за квітень вересень 2021 року, а також, не виплатив вихідну допомогу та компенсацію за невикористані щорічні відпустки. В зв`язку з наведеним, просить позов задовольнити.

24 вересня 2021 року ухвалою Залізничного районного суду м. Львова вказана справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовної провадження без виклику сторін, а відповідачу було запропоновано подати до суду заяву із обґрунтованим запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов по вказаній справі.

18 листопада 2021 року представник відповідача подав до суду відзив на позов, в якому позов визнав частково, зазначив, що ДП «ЛДЗ «Лорта» не доплачено позивачу заробітну плату в розмірі 7118 грн. 43 коп. та компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату і вихідну допомогу на загальну суму в розмірі 8094 грн. 66 коп. Крім цього, зазначив, що середньоденна заробітна плата позивача становить 289 грн. 84 коп.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до частини 8 статті 178 та частини 5 статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА» та 01 вересня 2021 року звільнена за власним бажанням за ч.3 ст. 38 КЗпП України з посади економіста матеріально-технічного забезпечення першої категорії відділу 586 відповідно до наказу № 219к від 01 вересня 2021 року «Про звільнення ОСОБА_1 », що стверджується копією трудової книжки /а.с.8-9/.

Пунктом 2 наказу ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» № 219к від 01 вересня 2021 року «Про звільнення ОСОБА_1 » передбачена виплата позивачу вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку та компенсації за невикористані щорічні відпустки за 36 календарних днів /а.с.15/.

Відповідно до розрахункових листків, виданих ДП «ЛДЗ «ЛОРТА», з квітня по вересень 2021 року позивачу ОСОБА_1 щомісячно нараховувалася заробітна плата, а саме: у квітні посадовий оклад позивача склав 2077,21 грн.; у травні 2567,66 грн.; у червні 3301,28 грн.; у липні 1506,23 грн.; у серпні 1586,64 грн./а.с.11,12/.

З поточної виписки з банківського рахунку ОСОБА_1 за період з 01 квітня 2021 року по 30 серпня 2021 року та з розрахунку заборгованості по заробітній платі, поданого суду позивачем вбачається, що заробітна плата виплачувалася позивачу у неповному обсязі, і тому заборгованість ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» по виплаті позивачу заробітної плати за період з квітня по вересень 2021 року склала 8852,89 грн. /а.с.13-14/.

Зі змісту позову убачається, що розрахунок загальної суми виплати заробітної сплати за період з квітня по вересень 2021 року в розмірі 8852 гривень 89 коп., вихідної допомоги в розмірі 5195 гривень 40 коп., компенсації за невикористані щорічні відпустки в розмірі 2592 гривень 00 коп. проведений з урахуванням податків та обов`язкових зборів.

Як убачається з відзиву поданого представником відповідача, розрахунок заборгованості ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» проведено без урахування податків та зборів та заборгованість по заробітній платі відповідача перед позивачем становить 7118 грн. 43 коп., компенсація за несвоєчасно виплачену заробітну плату і вихідна допомога на загальну суму в розмірі 8094 грн. 66 коп.

Таким чином, з аналізу вищевказаних розрахунків, суд приходить до висновку, що відповідачем не заперечується розрахунок заборгованості наданий позивачем.

З поточної виписки з банківського рахунку ОСОБА_1 за період з 01 квітня 2021 року по 30 серпня 2021 року вбачається, що ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» не провело повний розрахунок з позивачем у день звільнення, зокрема, відповідач не оплатив заборгованість по заробітній платі за період з квітня по вересень 2021 року, а також, не виплатив вихідну допомогу та компенсацію за невикористані щорічні відпуски.

Таким чином, спір між сторонами виник з приводу дотримання відповідачем вимог трудового законодавства щодо проведення своєчасного розрахунку при звільнені.

Конституційне право громадян на оплату праці розглядається як одне з найбільш важливих та пріоритетних засад становлення і розвитку суспільства, ефективний засіб стимулювання працівників та службовців до належного та якісного виконання службових обов`язків.

Згідно зі статтею 3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Положеннями ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно зі ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу.

Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Матеріалами справи встановлено, що позивач звільнена 01 вересня 2021 року, однак відповідачем не проведений повний розрахунок. Станом на 24 листопада 2021 року заборгованість по виплаті заробітної плати за період з квітня по вересень 2021 року становить 8852,89 грн., вихідної допомоги 5195,40 грн. та компенсації за невикористані щорічні відпустки 2592,00 грн., а відтак, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно зі статтею 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього

У пункті 20 Постанови Пленуму ВСУ №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» судам роз`яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

Середній заробіток працівника судом розраховується відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100.

Середньоденна нарахована заробітна плата позивача за останні повні два місяці складає 346,36 грн. в день, із розрахунку: 1693,10 грн. (повна зарплата за липень 2021 р.) + 1770,44 грн. (повна зарплата за серпень 2021 р.) / 10 роб. днів = 346,36 грн., а час розрахунку при звільненні, враховуючи межі заявлених позовних вимог, слід рахувати за період з 02 вересня 2021 року по день ухвалення судового рішення, тобто 24 листопада 2021 року, що становить 59 робочих днів.

Таким чином, середній заробіток за весь час затримки виплати вихідної допомоги становить: 346,36 грн. х 59 = 20435,24 грн.

Суд вважає, що з урахуванням висновків Великої палати Верховного суду викладені в постанові від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц, враховуючи принцип розумності, справедливості та пропорційності, а також те, що ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» є державним підприємством військово-оборонної галузі, проте це не виключає відповідальність відповідача за своєчасну виплату заробітку. Суд вважає доцільним стягнути розмір середнього заробітку в сумі 10000,00 грн., що буде достатньою компенсацію майнових втрат, які поніс позивач через несвоєчасний розрахунок при звільнені, співмірним із розміром заборгованості, та не призведе до надмірного фінансового тягаря для відповідача.

За таких обставин, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно зі статтею 141 ЦПК України, суд враховує, що при зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 908,00 грн., який підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Також з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за вимоги ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по заробітній платі, оскільки при зверненні до суду з позовом позивач на підставі положення п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від його сплати в розмірі 1% від стягнутої суми, що становить 908,00 грн.

На підставі наведеного та керуючись статтями 81,89,141,263-265,274-279 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» про стягнення заробітної плати, вихідної допомоги, компенсації за невикористані дні щорічної відпустки та середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» на користь ОСОБА_1 заборгованість по виплаті заробітної плати за період з квітня по вересень 2021 року в сумі 8852 гривні 89 коп., вихідну допомогу в сумі 5195 гривень 40 коп., компенсацію за невикористані щорічні відпустки в сумі 2592 гривень 00 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02 вересня 2021 року по 24 листопада 2021 року в сумі 10000 гривень 00 коп., провівши з цієї суми стягнення податків та обов`язкових зборів, які підлягають стягненню при виплаті заробітної плати.

Стягнути з Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 908 гривень 00 коп.

В решті вимог позову відмовити.

Стягнути з Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» на користь держави 908 гривень 00 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до вимог п.п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається учасниками справи до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Позивач: ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_1 );

Відповідач: Відповідач: Державне підприємство «Львівський державний завод «ЛОРТА» (79040, м. Львів, вул. Патона,1 ) .

Суддя:

Оригінал рішення.