ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

04 серпня 2021 року

м. Харків

справа № 644/9261/18

провадження № 22-ц/818/2685/21

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Тичкової О.Ю., Маміної О.В.,

учасники справи:

позивач: Комунальне підприємство «Харківводоканал»

відповідач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

відповідач: ОСОБА_3 ,

відповідача: ОСОБА_4 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги централізованого водопостачання і водовідведення, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_5 , на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2019 року, ухвалене суддею Поповою В.О., -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2018 року Комунальне підприємство «Харківводоканал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

В обгрунтування позову зазначає, що відповідачі мешкають та зареєстровані за адресою : АДРЕСА_1 , та є споживачами послуг позивача, однак свої обов`язки щодо сплати коштів за послуги, що надаються КП «Харківводоканал» не виконують, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Просять суд стягнути солідарно з відповідачів на їх користь заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, індекс інфляції та три відсотки річних від простроченої суми в сумі 34 945,10грн., яка складається з: 20 483,50грн. заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 серпня 2008 року по 30 вересня 2018 року; 9 957,29грн. заборгованість за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 жовтня 2014 року по 30 вересня 2018 року; 3 514,95грн. інфляційні витрати; 989,36грн. 3 % річних від простроченої суми.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2019 року позов КП «Харківводоканал» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , що проживають за адресою: АДРЕСА_1 , на користь КП «Харківводоканал» заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 28 277,43грн., яка складається з заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 29 листопада 2015 року по 30 вересня 2018 року в розмірі 15 313,46грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 29 листопада 2015 року по 30 вересня 2018 року в розмірі 8 808,58грн.; інфляційні витрати в розмірі 3 236,65грн.; трьох відсотків річних від простроченої суми в розмірі 918,74грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь КП «Харківводоканал» суму сплаченого судового збору в розмірі 1 425,81грн. по 356,45грн. з кожного.

Не погодившись із зазначеним рішенням, ОСОБА_3 , в особі свого представника ОСОБА_5 , звернулася з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушенням судом норм процесуального права, просить вказане рішення суду першої інстанції скасувати та справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Апеляційна скарга мотивована тим, що наданий позивачем розрахунок заборгованості здійснений з помилками, оскільки розрахування розміру заборгованості відбувалось з 29 листопада 2015 року по березень місяць 2016 року на чотирьох мешканців квартири, з квітня 2016 року по жовтень 2016 року на п`ятьох мешканців квартири, а з листопада 2016 року по листопада 2018 року на шістьох мешканців квартири, в той час, як у квартирі зареєстровано всього четверо осіб.

Крім того вказує, що між позивачем та відповідача не було укладеного нового договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року.

У відзиві на апеляційну скаргу КП «Харківводоканал» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Позивачем рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 18 червня 2021 року відповідно до вимог ч.1 ст.369 ЦПК України розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, вислухав суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову суд першої інстанції виходив із того, що оскільки відповідачі належним чином не виконували обов`язки щодо оплати комунальних послуг, а тому наявні підстави для стягнення заборгованості за комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за останні три роки. Оскільки має місце заборгованості щодо оплати комунальних послуг наявні підстави для нарахування 3% річних та інфляційних втрат.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Відповідно до змісту статей 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зареєстровані за адресою : АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади міста Харкова.

Згідно даних картки абонента відповідачі є користувачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття абонентського особового рахунку № НОМЕР_1 .

Даних про статус квартири, в якій проживають відповідачі, матеріали справи не містять і таких доказів сторони не надали.

Як вбачається з довідки Дільниці № 47 КП «Жилкомсервіс» від 07 березня 2018 року, ОСОБА_3 є наймачем квартири АДРЕСА_2 .

Будинок по АДРЕСА_3 є багатоквартирним, обладнаний центральною системою водопостачання та водовідведення.

Відповідачі вищеназвані послуги сплачували несвоєчасно та не в повному обсязі, у зв`язку з чим виникла заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 серпня 2008 року по 30 вересня 2018 року в розмірі 20 483,50грн. та заборгованість за послуги з централізованого водовідведення за період з 01 жовтня 2014 року по 30 вересня 2018 року в розмірі 9 957,29грн.

Також, позивачем були нараховані інфляційні витрати в розмірі 3 514,95грн. та 3 % річних від простроченої суми в розмірі 989,36грн.

Оскільки рішення суду позивачем не оскаржується, а відповідачем оскаржується лише в частині задоволених позовних вимог (як вбачається із змісту апеляційної скарги), тобто в частині стягнення заборгованості за надання послуг з водопостачання та водовідведення за період з 29 листопада 2015 року по 30 вересня 2018 року в розмірі 28 277,43грн., яка складається з заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 29 листопада 2015 року по 30 вересня 2018 року в розмірі 15 313,46грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 29 листопада 2015 року по 30 вересня 2018 року в розмірі 8 808,58грн.; інфляційні витрати в розмірі 3 236,65грн.; трьох відсотків річних від простроченої суми в розмірі 918,74грн., тому в іншій частині рішення суду колегією суддів не переглядається.

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (надалі Закон).

Згідно п.5, 6 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послу.

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги;

Пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Відповідно до п.18 «Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005року №630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Частиною 1 ст.26 Закону встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені у встановленому законом чи договором розмірах.

Як свідчать матеріали справи, відповідачі несвоєчасно та не в повному обсязі сплачували послуги з водопостачання та водовідведення, у зв`язку з чим за ними утворився борг, згідно наданого КП «Харківводоканал» розрахунку за період 29 листопада 2015 року по 30 вересня 2018 року за надані послуги з централізованого водопостачання в розмірі 15 313,46грн. та за надані послуги з централізованого водовідведення в розмірі 8 808,58грн., а усього 24 122,04грн.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтями 610, 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Посилання апелянта на те, що наведений позивачем розрахунок не відповідає дійсності та є помилковим є безпідставними.

Як вбачається з довідки Дільниці № 47 КП «Жилкомсервіс» від 07 березня 2018 року, в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровано 6 осіб: відповідачі по справі, а також ОСОБА_7 (з 20 квітня 2016 року) та ОСОБА_8 (з 24 листопада 2016 року).

У разрахунку заборгованості наданого позивачем, останнім здійснено нарахування комунальних послуг з урахуванням дати реєстрації вказаних осіб у квартирі АДРЕСА_2 .

Отже, зміна кількості споживачів на яких здійснювались нарахування повністю відповідає кількості осіб, які були зареєстровані і фактично проживали за адресою: АДРЕСА_1 у відповідні проміжки часу.

За таких обставин, посилання апелянта щодо неправомірності нарахувань є такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Враховуючи те, що апелянтом не надано належних та допустимих доказів на спростування розрахунку позивача, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення за період з за період 29 листопада 2015 року по 30 вересня 2018 року в розмірі 24 122,04грн.

Доводи апелянта про те, що КП «Харківводоканал» не зверталось до відповідачів для укладення нового договору, і тим самим Комунальне підприємство «Харківводоканал» власною протиправною бездіяльністю породжує підстави для притягнення відповідача до відповідальності у майбутньому колегією суддів не приймаються.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуг» від 09 листопада 2017 року № 2189-УІІІ, виконавець комунальної послуги зобов`язаний готувати та укладати з споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором.

Таким чином, законодавством передбачено двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, в зв`язку з чим, в разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані сплатити за житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг саме по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного суду України викладеній у постанові від 30 жовтня 2013 року у справі 6-59цс13.

Що стосується стягнення 3% річних від простроченої суми та інфляційних втрат, то судом обґрунтовано стягнута ця сума.

У відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

З огляду на вищенаведене колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків не спростовують, та фактично зводяться до переоцінки доказів здійсненої судом першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судового рішення, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.Ю. Тичкова

О.В. Маміна