Справа № 444/818/21
Провадження № 2/444/586/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

27 липня 2021 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Мікула В. Є.,

секретар судового засідання Сагаль Д.А.

розглянувши у залі суду у місті Жовква Львівської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання втратившим право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 пред`явила позов до відповідача ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право на користування житловою квартирою АДРЕСА_1 .

Зазначає, що відповідачка по справі ОСОБА_2 виховувалася в дитячому будинку, і 19.04.2005 року розпорядженням Личаківської районної адміністрації м.Львова над нею було встановлено опіку і Позивача було призначено її опікуном, місцем опіки було визначено місце проживання Позивача - АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 ,навчалася в Сулимівській школі, а надалі навчалася в коледжі в м. Львові і проживала в гуртожитку ,іноді приїзджала до позивача, а з часом взагалі перестала приїзджати, та спілкуватися з нею.

Фактично відповідачка ОСОБА_2 у житловій квартирі АДРЕСА_1 не проживає більше трьох років.

Просить постановити рішення, яким визнати ОСОБА_2 , такою, що втратила право користування житловою квартирою АДРЕСА_1 .

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій позов підтримала повністю, просила його задовольнити, покликаючись на обставини, викладені в позовній заяві, а справу слухати у їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані позивачем докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Згідно свідоцтва про право власності на будівлі серії НОМЕР_1 виданого виконавчим комітетом Надичівської сільської ради народних депутатів Жовківського району Львівської області 02.04.2002р., вбачається, що будинковолодіння АДРЕСА_1 зареєстроване на праві власності за ОСОБА_1 .

Згідно розпорядження Личаківської районної адміністрації від 19.04.2005 № 545 Позивача ОСОБА_1 призначено опікуном над малолітньою ОСОБА_2 .. Місце опіки визначено за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно актів обстеження матеріально-побутових умов проживання Позивача ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 від 17.11.2020р.,29.01.2021р.,09.03.2021р., вбачається, що в будинку зареєстрована дитина під опікою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка вже більше трьох років не проживає за даною адресою. Місце проживання ОСОБА_2 не відоме.

Відповідно до статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушенні і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386.391 ІДК України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житлова квартира, будинок, садиба, (статті 379, 382 ЦК України).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Право користування чужим майном передбачено у статтях 401-406 ЦК України. У частині першій статті 401 ЦК України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене також щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Відповідно до ч.2 ст. 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Положення ч.2 п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» зазначають, що наявність прописки (на даний час реєстрації) сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала.

Оскільки, відповідачка у квартирі АДРЕСА_1 фактично не проживає з 2018 року, а реєстрація у квартирі порушує право позивача на володіння, користування та розпорядження своїм майном, то її слід визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1-4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 258, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Одночасно роз"яснити відповідачу, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга подається Львівському апеляційному суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Суддя: Мікула В. Є.