печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2021 р. суддя Печерського районного суду м. Києва Вовк С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до його пред`явлення,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до його пред`явлення шляхом заборони органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав вчиняти будь-які реєстраційні дії відносно квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 55,4 кв. м., житловою площею 20, 4 кв. м., що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Заява обґрунтована тим, що спір стосується законності відступлення фізичній особі права вимоги до позичальника за кредитним договором, забезпеченням за яким виступає єдине майно позичальника, та договором іпотеки, що суперечить положенням частини третьої статті 512 та статті 1054 Цивільного кодексу України, а також суперечить положенням Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого, як забезпечення кредитів в іноземній валюті".

Заявник вказує, що фактично спір у справі стосується прав щодо нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , яке відступлене за договорами відступлення права вимоги за іпотечним договором від 29 червня 2021 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л. В. за реєстровим № 529, а відтак заявлений позивачем спосіб забезпечення позову шляхом: заборони іншим особам вчиняти будь-які реєстраційні дії відносно нього є розумними, обґрунтованими та адекватними.

У зв`язку із цими обставинами заявником та його представником здійснюється підготовка позовної заяви до суду про визнання недійсними договорів відступлення права вимоги за кредитним договором № 014/3847/74/59631 від 22 серпня 2007 року та договором іпотеки від 22 серпня 2007 року та про скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно.

Згідно з приписами частини другої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до положень частини першої ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Пунктом 4 частини першої ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Заявник зазначає, що фактично спір стосується прав щодо нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 . Разом із тим, такі твердження є хибними, адже зі змісту заяви про забезпечення позову до його пред`явлення вбачається, що ОСОБА_1 має намір оспорити договори про відступлення права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки. Тобто такий спір не пов`язаний зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, а стосуватиметься виключно законності відступлення права вимоги.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що обраний спосіб вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти реєстраційні дії щодо об`єкта нерухомості не є співмірним із позовними вимогами про визнання недійсними договорів відступлення права вимоги за кредитним договором № 014/3847/74/59631 від 22 серпня 2007 року та договором іпотеки від 22 серпня 2007 року та про скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, а відтак заява про забезпечення позову до його пред`явлення задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-18, 149-150, 153, 154, 157, 261 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до його пред`явлення залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

У разі подання апеляційної скарги на ухвали суду щодо забезпечення позову до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються копії матеріалів, необхідних для розгляду скарги, їх подання не перешкоджає продовженню розгляду справи цим судом.

Суддя С. В. Вовк