Справа № 524/7447/20
Провадження №2/524/868/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2021 року Автозаводський районний суд м. Кременчука у складі:

головуючого судді Кривич Ж.О.,

секретаря судового засідання Коваль Т.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житлом

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року до суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 усунення перешкод у користуванні житлом.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що вона зі своєю донькою ОСОБА_2 та онукою ОСОБА_5 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 . За вказаною адресою зареєстрована вона та відповідачі, які не проживають у вказаній квартирі з 2008 року. Особистих речей відповідачів у квартирі немає, відповідачі жодним чином не піклуються про утримання житлового приміщення, платежів не сплачують.

Позивач просить суд задовольнити позов та усунути перешкоди у користуванні квартирою шляхом зняття з реєстрації ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Ухвалою судді від 10.12.2020 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 18.12.2020 року здійснено виклик відповідачів через оголошення на веб-сайті судової влади України.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 позов підтримали, просили задовольнити, розгляд справи проводити без їх участі.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату розгляду справи повідомлялися належним чином через оголошення на веб-сайті судової влади України та поштою. На адресу суду направили заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечували, надали пояснення, що дійсно з 2008 року проживають постійно на території Російської Федерації та є громадянами цієї країни.

Третя особа ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилася, про дату розгляд справи повідомлялася належним чином, письмово про причини неявки суд не повідомляла.

Представник третьої особи Автозаводського районного відділу Державної міграційної служби України в Полтавській області у судове засідання не з`явився, про дату розгляду повідомлявся належним чином, письмово про причини неявки суд повідомляв.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив такі фактичні обставини.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням ЖКГ виконкому міської Ради народних депутатів на підставі розпорядження № 13523/1 від 11.02.1997 року, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_7 є співвласником квартири АДРЕСА_1 .

За вказаною адресою, окрім позивача, зареєстровано також місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які є донькою та онукою позивача.

З 2008 року відповідачі не проживають в квартирі без поважних причин, не несуть інших витрат по її утриманню, особистих речей відповідачів у помешканні не має. ОСОБА_2 з дочкою ОСОБА_3 виїхали на постійне місце проживання до Російської Федерації, де на даний час і проживають.

Факт непроживання ОСОБА_8 у вищевказаному помешканні з 2008 року по теперішній час підтверджується актом про непроживання ТОВ «Житлорембудсервіс» № 82 від 22.06.2020 року та особистою заявою відповідачів від 16.12.2020 року.

Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі рішення суду.

Статтею 41 Конституції України , статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до закону № 175/97-ЕР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплено право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь - яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

У відповідності до ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

При цьому згідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

Суд враховує, що відповідачі, продовжуючи бути зареєстрованими у спірному житловому приміщенні, фактично чинять перешкоди власнику цього приміщення, оскільки нарахування вартості окремих комунальних послуг здійснюється з урахуванням кількості зареєстрованих осіб.

Позивач просить усунути їй перешкоди у користуванні житлом шляхом зняття відповідачів з реєстрації.

Суд враховує, що згідно до вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

П. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02 березня 2016 року за № 207, передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні належною їй на праві спільної сумісної власності квартирою АДРЕСА_1 шляхом зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ).

Відповідач: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків суду не відомий, адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ).

Третя особа: ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ).

Третя особа: Автозаводського районного відділу Державної міграційної служби України в Полтавській області (адреса: Полтавська обл., м. Кременчук, вул. І.Сердюка, 31/16).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ж.О. Кривич