РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2021 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області в складі:

головуючого судді - Безрук Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Чемезової Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Волноваського районного суду Донецької області цивільну справу № 221/4034/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет», треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, головний державний виконавець Волноваського районного відділу Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Олишко Катерина Петрівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 22 грудня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис (надалі Виконавчий напис) за реєстровим номером 32691 про стягнення з неї невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», якому Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 18102020-ФК від 18.10.2020 року, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 1/ПТБ від 15.10.2010 року, якому в свою чергу Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» на підставі договору факторингу № 78 від 22.02.2018 року відступлено право вимоги за кредитним договором № 526/7797CLBPS від 25 липня 2013 року (надалі Кредитний договір), укладеного між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_1 .

Відповідно до Виконавчого напису, з позивача на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ»» стягнуто заборгованість за період з 21.02.2018 року по 22.12.2020 року включно за Кредитним договором у розмірі 12 458,59 грн. заборгованість за тілом кредиту та 50,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 12 508,59 грн.

Постановою Головного державного виконавця Волноваського РВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Олишко К.П. 07.04.2021 року відкрито виконавче провадження № 65056122 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» боргу у сумі 12 508,59 грн.

Позивач вважає, що вищевказаний Виконавчий напис вчинений з порушенням діючого законодавства, порушує її права та законні інтереси, оскільки взагалі не укладала з ПАТ «Платинум Банк» кредитний договір № 526/7797CLBPS від 25 липня 2013 року та його не підписувала, нікого з інших осіб не уповноважувала на укладання цього договору, будь-які кошти за цим кредитним договором не отримувала, відповідно боргу не має. Підпис від імені «Позичальника ОСОБА_1 » у Кредитному договорі зроблено іншої особою, а не позивачем.

Позивач також посилається, що пунктом 1.2 «ж» Кредитного договору встановлено строк дії договору (дата повернення кредиту) - 09.08.2016 року, відповідно трирічний строк позовної давності сплив 09.08.2019 року, тоді як Виконавчий напис вчинено нотаріусом 22 грудня 2020 року, тобто поза межами строку позовної давності. На застосуванні строку позовної давності та наслідків спливу строку позовної давності щодо щомісячних платежів та в цілому до зобов`язань за Кредитним договором позивач наполягає.

Зазначений у Виконавчому напису строк стягнення заборгованості за період з 21.02.2018 року по 22.12.2020 року включно є формальним, надуманим та необґрунтованим, не відповідає вимогам законодавства та обставинам справи, з огляду на те, що Кредитний договір укладено 25 липня 2013 року, строк дії сплив 09.06.2016 року.

У спірному виконавчому напису взагалі відсутнє посилання на засвідчену стягувачем виписку з рахунка Боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою Стягувача про непогашення заборгованості, відсутні відомості про повідомлення Боржника про вчинення Виконавчого напису.

Крім того, підставою здійснення приватним нотаріусом виконавчого напису є, зокрема, постанова КМУ № 1172 від 29.06.1999 р., в яку постановою КМУ № 662 від 26.11.2014р. були внесені зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, доповнено перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту:

"Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. п.2.Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості".

Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 в цій частині.

Вказану постанову суду залишено без змін згідно з ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року.

Таким чином, нотаріально не посвідчений кредитний договір на момент вчинення виконавчого напису вже не був тим документом, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Тобто, нотаріус не мав прав вчиняти виконавчий напис щодо стягнення саме за нотаріально не посвідченим кредитним договором.

Враховуючи все вищевикладене, позивач просить суд визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Позивач та її представник у судове засідання не з`явились, надали заяву розглянути справу за їх відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягають, не заперечують проти винесення заочного рішення у разі неявки представника відповідача та третіх осіб.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства, про причину неявки суд не інформував, тому суд вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін, з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. та головний державний виконавець Волноваського районного відділу Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Олишко К.П. у судове засідання не з`явилися, про день і час розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності, або про відкладення розгляду справи не подали.

За таких обставин, суд, вважає за можливе розглянути справу без їх участі на підставі ч. 1 ст. 223 ЦПК України.

За письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

У відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

22 грудня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис за реєстровим № 32691 про стягнення з позивача невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», якому Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 18102020-ФК від 18.10.2020 року, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 1/ПТБ від 15.10.2010 року, якому в свою чергу Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» на підставі договору факторингу № 78 від 22.02.2018 року відступлено право вимоги за кредитним договором № 526/7797CLBPS від 25 липня 2013 року (надалі Кредитний договір), укладеного між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_1 . Заборгованість стягнуто за період з 21.02.2018 року по 22.12.2020 року включно у розмірі 12 458,59 грн. заборгованість за тілом кредиту та 50,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 12 508,59 грн.

Статями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок № 296/5).

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3.1 глави 16 розділу II Порядку №296/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 (пункт 3.2 глави 16 розділу II Порядку № 296/5).

Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюється з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (пункт 3.4 глави 16 розділу II Порядку № 296/5).

Пунктом 3.5 глави 16 цього ж Порядку визначено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999.

Так, пунктом 2.3 глави 16 розділу II Порядку № 296/5 передбачено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору, здійснюється нотаріусом після спливу 30 днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Як зазначалось вище, пунктом 3.1 Порядку передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, зокрема, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, та п. 3.4 Порядку передбачено, що строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Тобто, наведений у розділі 3 Порядку трирічний строк для вчинення виконавчого напису пов`язується саме з виникненням у стягувача права вимоги до боржника, а не з виникненням у стягувача права на звернення до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису у зв`язку з невиконанням боржником чи іпотекодавцем в тридцятиденний строк вимоги про усунення порушень, про яку (вимогу) зазначено в пункті 2.3. Порядку.

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подані відповідачем нотаріусу документи не підтверджують безспірність заборгованості, оскільки про наявність спору щодо заборгованості свідчить те, що у виконавчому написі відсутнє посилання на конкретні документи, надані відповідачем, а саме засвідчена стягувачом виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, строків її виникнення, є тільки посилання на загальні норми.

Крім того, відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року, що передбачено також і Порядком № 296/5. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

З наявної у матеріалах справи копії Кредитного договору вбачається, що строк дії договору (дата повернення кредиту) встановлено 09.08.2016 року ( пункт 1.2»ж»)

Відповідно трирічний строк позовної давності сплив 09.08.2019 року, тоді як Виконавчий напис вчинено 22 грудня 2020 року, із порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та глави 16, поза межами трирічного строку позовної давності, що є підставою для задоволення позову.

Крім того, у оспорюваному виконавчому написі вказано, що підставою його здійснення є, зокрема, постанова Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року, в яку постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року були внесені зміни до Переліку документів (надалі Перелік), за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, доповнено Перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. п.2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості".

Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 в цій частині. Вказану постанову залишено без змін згідно з ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року.

Таким чином, розділ Переліку, який передбачав право вчинення виконавчих написів на підставі договорів, не посвідчених в нотаріальному порядку, втратив свою силу згідно постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.07.2017 року у справі № 826/20084/14.

Згідно ч.1 ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Оскільки постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 набрала законної сили цього дня 22.02.2017 року, отже і постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» також втратила чинність з цього дня.

За таких обставин суд вважає, що кредитний договір № 526/7797CLBPS від 25 липня 2013 року, укладений між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_1 на момент вчинення 22 грудня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. спірного виконавчого напису за реєстровим номером 32691 вже не був тим документом, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно, нотаріус не мав прав вчиняти виконавчий напис щодо стягнення саме за нотаріально непосвідченим кредитним договором, тобто оскаржуваний напис вчинено з порушенням встановленої законом процедури, що є самостійною підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав до задоволення позову та визнання виконавчого напису від 22 грудня 2020 року, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. за реєстровим номером 32691 про стягнення з ОСОБА_1 невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», за кредитним договором № 526/7797CLBPS від 25 липня 2013 року, укладеним між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_1 таким, що не підлягає виконанню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, ст. ст. 12, 13, 19, 23, 81, 89, 141, 263-265, 268, 273, 280-282, 354-355 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет», треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, головний державний виконавець Волноваського районного відділу Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Олишко Катерина Петрівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,задовольнити.

Визнати виконавчий напис від 22 грудня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. за реєстровим номером 32691 про стягнення з ОСОБА_1 невиплачені в строк грошові кошти у загальному розмірі 12 508,59 грн. на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», якому Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 18102020-ФК від 18.10.2020 року, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 1/ПТБ від 15.10.2010 року, якому в свою чергу Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» на підставі договору факторингу № 78 від 22.02.2018 року відступлено право вимоги за кредитним договором № 526/7797CLBPS від 25 липня 2013 року, укладеного між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_1 таким, що не підлягає виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення подається до Донецького апеляційного суду через Волноваський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Безрук Т.В.