ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/865/21 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Міщій О. Я., Шевчук Г. М.,

розглянувши у письмовому провадженні цивільну справу № 607/11796/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 липня 2021 року, постановлену суддею Черніцькою І.М., повний текст якої складено 14 липня 2021 року в справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подання позовної заяви,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про забезпечення доказів до подання позовної заяви.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що наказом директора Тернопільського вищого професійного училища №4 ім.М.Паращука ОСОБА_3. за № 31-К від 17 червня 2021 року його звільнено з посади юрисконсульта на підставі п.4 ст.40 КЗпПУ за прогули без поважних причин, з врахуванням наказу від 16 червня 2021 року за № 30-К «Про накладення дисциплінарного стягнення». Вказані накази вважає протиправними та має намір звернутись до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із позовом до Тернопільського вищого професійного училища №4 ім. М.Паращука про визнання протиправними наказів та поновлення на роботі. ОСОБА_3 є керівником Тернопільського вищого професійного училища №4 ім.М.Паращука, а тому може представляти інтереси училища або бути залученим третьою особою. Дані обставини унеможливлять допит ОСОБА_3 як свідка, оскільки в силу вимог ст.92 ЦПК, будучи стороною, третьою особою чи їх представником, зможе бути допитаний як свідок, лише за його згодою.

У зв`язку з викладеним, просив суд забезпечити докази шляхом допиту ОСОБА_3 як свідка, за його участю.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 липня 2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів шляхом допиту свідка ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_3 є керівником Тернопільського вищого професійного училища №4 ім. М Паращука, а тому може представляти інтереси училища або бути залученим третьою особою, відтак, в силу вимог ст. 92 ЦПК, зможе бути допитаний як свідок лише за його згодою. Вказує, що показання ОСОБА_3 мають значення для справи, оскільки даними показами, ОСОБА_1 як потенційний позивач має намір обгрунтувати свої позовні вимоги.

У зв`язку з викладеним, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою забезпечити доказами шляхом допиту ОСОБА_3 як свідка.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників по справі не надходив.

В судове засідання сторони не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про день, час та місце слухання справи.

Враховуючи викладене, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано суду доказів, що є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.1, 2 ст.116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Аналізуючи наведені положення ЦПК України насамперед необхідно зауважити, що процесуальний механізм забезпечення доказів призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Тобто, забезпечення доказів це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але, насамперед, спосіб одночасно запобігти їх імовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 9901/845/18, та у постанові від 09 жовтня 2019 рокуу справі № 9901/385/19.

Колегія суддів звертає увагу на те, що заявник при зверненні до суду у своїй заяві не навів обставин та не зазначив доказів, які б вказували на те, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим, а в якості обґрунтування заяви відповідно до п.5 ч.1 ст.117 ЦПК України посилається лише на необхідність формування позовних вимог в подальшому, що фактично не відповідає вказаному положенню ЦПК України.

Якщо у сторони існують складнощі з отриманням або поданням певного доказу, вона не позбавлена можливості заявити клопотання про витребування доказів у спосіб, визначений ст.84 ЦПК України.

Також, відповідно до ч.3 ст.116 ЦПК України, заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що подана ОСОБА_1 заява про забезпечення доказів не містить жодного обґрунтування необхідності забезпечення доказів шляхом допиту свідка ОСОБА_3 , зокрема, даних, що засіб доказування може бути втрачено.

Враховуючи наведене, суд дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення доказів до подачі позовної позовної заяви, оскільки судом не встановлено обґрунтованих підстав припускати, що під час підготовки справи до судового розгляду за клопотанням заявника неможливо буде витребувати зазначені в заяві докази.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.

Колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду, як і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, як таке, що ухвалене з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст.367, 368, 375, 381-384 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 липня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Дата складення повного тексту постанови - 10 серпня 2021 року.

Головуючий

Судді