Справа № 753/6024/20 Головуючий 1 інстанція- Каліушко Ф.А.
Провадження № 22-ц/824/9426/2021 Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

12 серпня 2021 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Савченка С.І., суддів Верланова С.М., Мережко М.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м.Києва від 17 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини,-

в с т а н о в и в:

У квітні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом,який мотивувала тим, що із 28 лютого 2015 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину - сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Подружнє життя із відповідачем не склалося і рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 06 грудня 2016 року шлюб між ними розірвано.

Вказувала, що після розлучення сторони мешкають окремо, син ОСОБА_3 проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання сина, є здоровим та працездатним, інших осіб на утриманні не має. Відповідач володє автомобілем та іншим нерухомим майном, що свідчить про наявність у нього достатніх кідач орендує квартиру АДРЕСА_1 , за яку щоквартально сплачує 2500 доларів США, що також свідчить про його фінансову спроможність. У зв`язку з наведеним, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 15000 грн. щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дитини.

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 17 лютого 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 7000 грн. щомісячно, починаючи із 03 квітня 2020 року до досягнення дитиною повноліття. Допущене негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Не погоджуючись із рішенням, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове про стягнення з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 2000 грн. щомісяця, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та їх недоведеність.

Скарга мотивована тим, що суд не врахував відсутність у відповідача постійного доходу, що стверджується довідкою про доходи ОСОБА_1 , виданою 14 січня 2021 року

- 2 -

Центром обслуговування платників ДПІ у Подільському районі м.Києва, яка знаходиться в матеріалах справи. Окрім того, під час розгляду Печерським районним судом м.Києва справи №757/13796/20-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_8 , було встановлено походження коштів у сумі 85000 доларів США за договором дарування від 01 січня 2016 року, що є преюдиційним фактом. Вказані кошти були витрачені ним на придбання у власність 20 жовтня 2016 року квартири АДРЕСА_2 вартістю 36344 доларів США та придбання у власність 09 грудня 2016 року квартири № 2вартістю 41000 доларів США. Залишок складає 7656 доларів США. Під час розгляду справи попередній представник відповідача адвокат Орещенко Л.А. надала пояснення, що все придбане відповідачем майно в Україні після переїзду, було придбане ним за грошові кошти, отримані від продажу майна в Ізраїлі, що не відповідають дійсності, бо таке майно придбане за грошові кошти отримані в дар від матері ОСОБА_8 .

Позивачка ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, де вказала, що суд першої інстанції прийняв законне і обгрунтоване рішення і правомірно визначив аліменти на утримання сина у розмірі 7000 грн. щомісяця, а доводи апеляційної скарги відповідача є безпідставними і надуманими, не грунтуються на вимогах закону, не спростовують висновків суду.

Згідно ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки в даній справі ціна позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму (за п.3 ч.1 ст.176 ЦПК Україниціна позову у справах про стягнення аліментів визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців), і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження,апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що є передбачені законом підстави для стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина сторін до його повноліття.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст.180 СК України).

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України).

Відповідно до ч.1ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів на дитину суд враховує наступні обставини: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві

- 3 -

власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі із 28 лютого 2015 року, від якого мають дитину - сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Шлюб між сторонами розірвано рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 06 грудня 2016 року.

Після розлучення сторони проживають окремо, син ОСОБА_3 проживає з матір`ю і знаходиться на її утриманні, відповідач достатньої матеріальної допомоги дитині не надає.

Також судом першої інстанції встановлено, що відповідач є працездатною особою, відомостей про наявність на утриманні інших дітей чи непрацездатних дружини, батьків позивач до суду не надав, не працює, забезпечує себе матеріально самостійно.

У власності відповідача перебуває автомобіль «AudiQ7», 2012 року випуску та нерухоме майно.

За таких обставин, суд першої інстанції вірно задоволив позов частково та стягнув аліменти на утримання неповнолітнього сина сторін, визначивши їх у твердій грошовій сумі у розмірі 7000 грн. щомісяця, починаючи із 03 квітня 2020 року до досягнення дитиною повноліття.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про неможливість сплати ним аліментів в розмірі 7000 грн., з огляду на те, що він ніде не працює і не має доходу, що стверджується довідкою, колегія суддів відхиляє як необгрунтовані.

Судом встановлено, що на момент ухвалення рішення суду першої інстанції відповідач не працював. Водночас він не мав статусу безробітного, оскільки не перебував на обліку в службі зайнятості як безробітний, тобто як особа, яка не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстрована у державній службі зайнятості як така, що шукає роботу (ст.2 Закону України «Про зайнятість населення»).

Відповідач зареєстрований у м.Києві, що стверджується довідкою електронного реєстру територіальної громади м.Києва. Згідно відомостей, розміщених на офіційному сайті Державної служби статистики України середня заробітна плата по м.Києву на момент ухвалення рішення, тобто станом на лютий 2021 року становить 18504 грн.

Відтак скаржник, самостійно забезпечуючи себе роботою та доходом, не надав суду доказів, про розмір отримуваного ним доходу, який би підтверджував його доводи про неможливість сплати ним аліментів в розмірі 7000 грн. щомісяця.

Відхиляючи дані доводи колегія суддів враховує, що на виконання ухвали суду від 02 липня 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» надав виписки по банківських рахунках відповідача за період із 01 січня 2017 року по 01 квітня 2020 року, з яких вбачаються як регулярні витрати відповідачем коштів, так і надходження коштів шляхом поповнення готівкою в терміналі самообслуговування, зокрема неодноразові поповнення на значні суми, в тому числі в розмірі

- 4 -

до 3500 доларів та до 15000 грн. (а.с.67-223).

Також, суд враховує, що відповідач здійснює регулярні поїздки за кордон, що також потребує коштів, при цьому доказів, що він подорожує не за свої кошти, відповідач не надав.

Окрім того, відповідач зазначив, що кожного місяця перераховував позивачці кошти у розмірі від 2000 грн. до 5000 грн., що підтверджується копіями довідок від АТКБ «Приватбанк».

У справі наявна належним чином завірена копія договору оренди житла від 19 квітня 2019 року на період до 19 червня 2021 року, орендарем за яким є відповідач, а розмір орендної плати щоквартально становить 2500 доларів США, що не заперечується відповідачем.

Окрім того встановлено, що відповідач володіє автомобілем «Audi Q7», 2012 року випуску, двокімнатною квартирою АДРЕСА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 09 грудня 2016 року та однокімнатною квартирою АДРЕСА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 10 лютого 2017 року.

Наведені обставини і докази у своїй сукупності свідчать про достатній матеріальний стан відповідача і його спроможність сплачувати аліменту у розмірі 7000 грн. на місяць на утримання сина ОСОБА_3 та спростовують доводи апеляційної скарги щодо неможливості сплачувати аліменти у такому розмірі.

Доводи апеляційної скарги про те, що під час розгляду Печерським районним судом м.Києва справи №757/13796/20-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_8 , було встановлено походження коштів у сумі 85000 доларів США за договором дарування від 01 січня 2016 року, що є преюдиційним фактом, які витрачені на придбання у власність двох квартир, а попередній представник відповідача адвокат Орещенко Л.А. надала пояснення, що все придбане відповідачем майно в Україні після переїзду, було придбане ним за грошові кошти отримані від продажу майна в Ізраїлі, що не відповідають дійсності колегія суддів відхиляє як такі, що не спростовують висновків суду про наявність підстав для стягнення аліментів у розмірі 7000 грн.

Інших доводів щодо незаконності рішення апеляційна скарга не містить.

Даючи оцінку доводам учасників, викладеним у апеляційній скарзі і відзиві, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Колегія суддів враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.

Згідно ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятидесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.259, 374, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

- 5 -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

РішенняДарницького районного суду м.Києва від 17 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: