КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 757/64183/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2089/2021
Головуючий у суді першої інстанції: Вовк С.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

12 січня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М.,

при секретарі - Максюк І.Г.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 10 липня 2020 року за заявою Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання виконавчого листа, виданого 18 грудня 2017 року Печерським районним судом міста Києва для примусового виконання рішення суду від 30 серпня 2017 року таким, що не підлягає виконанню у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»,-

В С ТА Н О В И В :

У квітні 2020 року представник АТ ««Українська залізниця» звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа від 18 грудня 2017 року частково таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заяви посилається на те, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 30 серпня 2017 року в справі №757/64183/16-ц було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , а самепоновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді директора з правових питань і корпоративного управління ПАТ «Українська залізниця», стягнуто з ПАТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 551 451 грн.та допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення суми середнього заробітку за один місяць у розмірі 70 110,91 грн.

На виконання вказаного рішення в частині стягнення суми середнього заробітку за один місяць у розмірі 70 110,91 грн. Печерським районним судом м. Києва 30 серпня 2017 року був виданий виконавчий лист.

04 вересня 2017 року відкрито виконавче провадження ВП № 54612930 щодо стягнення з ПАТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 суми в розмірі 70 110,91 грн., тобто середнього заробітку за один місяць.

В рамках виконавчого провадження ВП № 54612930 з АТ «Укрзалізниця» було фактично стягнуто:70 110, 91 грн. середнього заробітку ОСОБА_1 за один місяць, що підтверджується платіжним дорученням від 18 вересня 2017 року № 17480, 7 011,10 грн. виконавчого збору, що підтверджується платіжним дорученням від19 вересня 2017 року № 17700 та 300 грн. витрат на проведення виконавчих дій, що підтверджується платіжним дорученням від 19 вересня 2017 року № 17701.

У зв`язку з фактичним виконанням рішення суду відповідно до виконавчого листа № 757/64183/16-ц, постановою Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 19 вересня 2017 року виконавче провадження ВП № 54612930 закінчено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 06 грудня 2017 року апеляційну скаргу AT«Укрзалізниця» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 серпня 2017 року в справі №757/64183/16-ц відхилено, а рішення Печерського районного суду м. Києва залишено без змін.

18 грудня 2017 року Печерським районним судом м. Києва був виданий виконавчий лист № 757/64183/16-ц щодо стягнення з ПАТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 551 451,00 грн.

Зазначає, що при видачі виконавчого листа від 18 грудня 2017 року на стягнення 551 451,00 грн. судом не враховано, що 30 серпня 2017 року було видано виконавчий лист на стягнення частини вказаної суми, а саме середнього заробітку за один місяць у розмірі 70 110,91 грн.

Відтак, вважає, що виконавчий документ від 18 грудня 2017 року було безпідставно видано в більшій сумі ніж сума, яка підлягала сплаті на користь позивача.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 10 липня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 про визнання дій зловживанням процесуальними правами і повернення без розгляду заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Заяву АТ «Українська залізниця» про визнання виконавчого листа, виданого 18 грудня 2017 року Печерським районним судом м. Києва для примусового виконання рішення суду від 30 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Українська залізниця», таким, що не підлягає виконанню, задоволено.

Визнано виконавчий лист, виданий 18 грудня 2017 року Печерським районним судом м. Києва для примусового виконання рішення суду від 30 серпня 2017 року про стягнення суми середнього заробітку у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Українська залізниця», таким, що не підлягає виконанню.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Українська залізниця» суму у розмірі 70 110, 91 грн.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа від 18 грудня 2017 року та стягнення суми таким, що не підлягає виконанню, вважаючи, що судом порушено норми процесуального права та не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що AT «Укрзалізниця» не сплачувало ОСОБА_1 добровільно середній заробіток а ні по виконавчому листу від 04 вересня 2017 року, а ні по виконавчому листу від 18 грудня 2017 року.

Вважає, що зазначені виконавчі листи виконані державною виконавчою службою в рамках примусового виконання рішення суду у чіткій відповідності до відомостей, що зазначені на підставі рішення суду, а саме його резолютивної частини.

Зазначає, що середній заробіток, який був стягнутий судом на його користь з АТ «Укрзалізниця» був перерахований державною виконавчою службою в межах її повноважень. Виконавчі провадження, відкриті в процесі примусового виконання рішення суду в частині стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку були закінчені державним виконавцем на підставі ч. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з повним виконанням рішення суду згідно з виконавчим документом. Постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження №55438949 не скасована, тобто є законною.

Вказує, що в заяві від 14 грудня 2017 року про видачу виконавчого листа, позивач просив суд видати його на суму 481 340, 09 грн. з врахуванням вже стягнутої з AT«Укрзалізниця» суми в рамках виплати середнього заробітку за 1 місяць, проте суд першої інстанції видав виконавчий лист від 18 грудня 2017 року на всю суму вказану в резолютивній частині рішення, а саме 551 451,00 грн., без врахування вже стягнутої частини середнього заробітку, пояснюючи тим, що змінювати резолютивну частину рішення суду не можна, а в виконавчому листі вказується те, що зазначено в резолютивній частині рішення суду.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 30 серпня 2017 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ ««Українська залізниця», а саме поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді директора з правових питань і корпоративного управління ПАТ «Українська залізниця», стягнуто з ПАТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 551 451 грн. та допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення суми середнього заробітку за один місяць у розмірі 70 110,91 грн.

На підставі заяви ОСОБА_1 від 30 серпня 2017року та виконавчого листа, виданого Печерським районним судом м. Києва 30 серпня 2017 року, постановою Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 04 вересня 2017 року відкрито виконавче провадження ВП № 54612930 щодо стягнення з ПАТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 суми у розмірі 70 110, 91 грн, тобто середнього заробітку за один місяць.

Перерахунок грошових коштів у розмірі 70 110, 91 грн. на користь ОСОБА_1 підтверджується платіжним дорученням № 17480 від 18 вересня 2017 року, яке виконано 19 вересня 2017 року Державною казначейською службою України через систему дистанційного обслуговування «Клієнт Казначейство - Казначейство».

Постановою заступника начальника відділу Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Заєць Т. І. від 19 вересня 2017 року виконавче провадження № 54612930 закінчено, у зв`язку із фактичним виконанням рішення суду.

Після набрання рішенням суду від 30 серпня 2017 року законної сили, за зверненням стягувача 18 грудня 2017 року Печерським районним судом м. Києва видано виконавчий лист щодо стягнення з ПАТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 551 451, 00 грн, для виконання якого 26 грудня 2017 року заступником начальника відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Заєць Т. І. постановою розпочато виконавче провадження № 55438949.

01 лютого 2018 року Державною казначейською службою України через систему дистанційного обслуговування «Клієнт Казначейство - Казначейство» перераховано на користь ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 551 451, 00 грн, згідно з платіжним дорученням № 2506 від 31 січня 2018 року, для виконання рішення суду у справі № 757/64183/16-ц.

У зв`язку із повним виконанням вимог виконавчого листа, виданого 18 грудня 2017 року, про стягнення у розмірі 551 451, 00 грн, постановою від 22 лютого 2018 року виконавче провадження № 55438949 закінчено.

Задовольняючи заяву АТ «Українська залізниця» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що відбулося подвійне стягнення суми у розмірі 70 110, 91 грн. - спочатку за виконавчим листом від 30 серпня 2017 року у межах ВП № 54612930 в частині негайного виконання рішення суду, а у подальшому, після набрання рішенням суду від 30 серпня 2017 року законної сили, - у межах ВП № 55438949, а разом стягнуто 621 561, 91 грн. Тобто загальна сума стягнення перевищує суму, передбачену рішенням суду до стягнення з боржника на користь стягувача на суму 70 110, 91 грн.

Проте, з таким висновком суду повною мірою погодитись не можна.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судових рішень.

Виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину «судового провадження» відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.

Виконавчий документ - це письмовий документ встановленої форми і змісту, який видається судом для примусового виконання прийнятих ним у справах рішень, ухвал, постанов як підстава для їх виконання.

За змістом ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» початком примусового виконання рішення є винесення виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого документа, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 1 ст. 431 ЦПК України встановлено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом (ч.3 ст. 431 ЦПК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно до змісту вказаної вище процесуальної норми, виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку:

1) якщо його було видано помилково;

2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. При цьому словосполучення «або з інших причин» стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню.

Таким чином, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є вичерпним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення.

Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Зазначені висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 лютого 2019 року у справі № 2-4671/11, провадження № 61-45337св18.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення Печерського районного суду м. Києвавід 30 серпня 2017 року виконано шляхом перерахування коштів на рахунок ОСОБА_1 .

В рамках виконавчого провадження ВП № 54612930 в частині негайного виконання рішення, на користь стягувача стягнута сума у розмірі 70 110, 91 грн.

01 лютого 2018 року Державною казначейською службою України через систему дистанційного обслуговування «Клієнт Казначейство - Казначейство» перераховано на користь ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 551 451, 00 грн за виконавчим листом у виконавчому провадженні № 55438949, проте часткове виконання рішення вже відбулося, оскільки допущено негайне виконання в частині стягнення суми середнього заробітку за один місяць у розмірі 70110,91 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, щостаном на день примусового виконання рішення Печерськогорайонного суду міста Київа від 30 серпня 2017 року про стягнення з боржника на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 551 451 грн.,рішення суду частково в сумі 70110, 91грн вже виконано.

Згідно з ч. 4 ст. 432 ЦПК України, якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника, стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Доводи апеляційної скарги, що одержані 70110,91 грн. є сумою середнього заробітку за час затримки розрахунку і не підлягають поверненню, не можуть бути рийнятими судом до уваги, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 432 ЦПК України, якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника, стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Суд встановив, що стягнення за виконавчим листом відбулося повністю і обгрунтовано дійшов висновку про повернення стягнутих з ПАТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 коштів за виконавчим листом № 757/64183/16-ц від 18 грудня 2017 року в сумі 70110,91грн.

Також колегія суддів не може погодитись з доводами апелянта, що ОСОБА_1 не був повідомлений про розгляд заяви, оскільки ці доводи спростовуються матеріалами справи, - повідомленням суду про розгляд заяви АТ «Українська залізниця», заявою та клопотанням ОСОБА_1

Разом з цим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, правильно встановивши наявністьматеріально-правовихобставини для визнання виконавчого документу таким, що частково не підлягає виконанню, у зв`язку з частковим виконанням рішення суду, в розумінні ч. 2 ст. 432 ЦПК України, проте, помилково зазначив в резолютивній частині ухвали про визнаннявиконавчоголиста, виданого18 грудня 2017 року Печерським районним судом м. Києва для примусового виконання рішення суду від 30 серпня 2017 року про стягнення суми середнього заробітку у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Українська залізниця», таким, що не підлягає виконанню повністю.

Наведені вище обставини свідчать про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення заяви, у зв`язку із чим колегія суддів вважає за необхідне ухвалу скасувати, постановити нове судове рішення про задоволення заяви АТ «Українська залізниця».

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнитичастково.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 10 липня 2020 року - скасувати, ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Заяву Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання виконавчого листа, виданого 18 грудня 2017 року Печерським районним судом міста Києва для примусового виконання рішення суду від 30 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати виконавчий лист № 757/64183/16, виданий 18 грудня 2017 року Печерським районним судом міста Києва про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 551451 грн. таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 70110 грн. 91 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (, адреса місця знаходження: 03680, м. Київ, вул. ЄжиГедройця, буд. 5) 70110 грн. 91 коп.

Постанова набирає чинності з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 18 січня 2021 року.

Головуючий

Судді