Справа № 336/2182/21
Провадження № 2/336/2394/2021
У Х В А Л А

про відмову в видачі судового наказу

02 серпня 2021 м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Жупанова І.Б., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дослідивши матеріали заяви, суддя доходить висновку, що в видачі судового наказу необхідно відмовити, виходячи з такого.

У відповідності до вимог п. 2 ч. 2 ст. 161 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути, серед іншого, зазначено місцезнаходження або місце проживання заявника і боржника.

Заявниця зазаначає про своє місце проживання в АДРЕСА_1 , але зі змісту заяви випливає, що місцем проживання позивачки і дитини з відповідною реєстрацією на цій території є місто Варна, Республіка Болгарія, про що свідчать довідки, видані громадою міста Варна.

Одночасно заявницею зазначено, що боржник ОСОБА_2 також проживає і здійснює підприємницьку діяльність у Республіці Болгарія, де його проживання не може не бути зареєстрованим, виходячи з того, що він здійснює підприємницьку діяльність і є платником податків на її території, натомість позивачем в порушення вимог пункту 2 частини 2 статті 163 ЦПК України не зазначається його місце проживання в Республіці Болгарія, а зазначено місцем проживання (перебування) боржника місце його реєстрації в гуртожитку по АДРЕСА_2 , що не є його ані місцем проживання, ані місцем перебування.

Повідомляючи в заяві про своє і боржника місце проживання (перебування) в Болгарії, заявницею в заяві вказується адреси, за якими не проживають і не перебувають заявниця і боржник, і не зазначаються дійсні адреси цих осіб в Республіці Болгарія, що є порушенням пукту 2 частини 2 статті 163 ЦПК України.

Підсудність справ в разі проживання сторін, що є громадянами України, за її межами, має визначатися суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК України.

У відповідногсті до п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України подання заяви з порушенням правил підсудності є підставою для відмови у видачі судового наказу.

В силу ст. 44 ЦПК України, у відповідності до якої учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Штучне створення заявницею умов для розгляду справи судом, якому вона непідсудна, шляхом повідомлення недійсних відомостей про місце проживання (перебування) учасників справи, може бути визнане судом зловживанням процесуальними правами, що з урахуванням обставин справи дає підстави суду залишити без розгляду або повернути заяву.

Керуючись ст. 161,165, 258-260, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини.

Направити заявниці копію ухвали та повернути копію заяви про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами.

Роз`яснити заявниці, що відмова у видачі судового наказу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвалу може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.Б.Жупанова