Провадження № 2/243/3068/2021
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 листопада 2021 року м. Слов`янськ
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого судді Фаліна І.Ю.,
секретаря судового засідання Олещенко Д.М,
розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , третя особа: Служба у справах дітей Святогірської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , третя особа: Служба у справах дітей Святогірської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позовних вимог позивач, зазначив, що на підставі договору купівлі - продажу житлового будинку від 02.10.2004 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.10.2004 року йому належить на праві приватної власності будинок АДРЕСА_1 .
Відповідачі у справі ОСОБА_5 є моїм рідним братом, а ОСОБА_2 - його дружиною. ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 являються їхніми дітьми, які також зареєстровані в його будинку.
Сім`я брата у 2015 році виїхали з місця постійного проживання в будинку АДРЕСА_1 , з цього часу за зазначеною адресою не проживають та не є власниками, якої б то не було частки будинку. Вони взагалі виїхали з України та на даний час являються громадянами Росії.
Відповідачі не є членами його родини, однак продовжують бути зареєстрованим за вказаною адресою, не сплачують комунальні послуги та не приймають участі в їх сплаті, не укладали зі ним договір оренди (чи інший договір про порядок користування) жилого приміщення.
Вважає, що відповідачі порушують його право власності на нерухоме майно, яке підлягає захисту.
Просить суд визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , їх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування жилим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 .
В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явився. До суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином, про причини неявки не повідомили, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути дану справу в заочному порядку на підставі наявних доказів, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України.
Представник третьої особи - Служби у справах дітей Святогірської міської ради в судове засідання не з`явився, до суду надано заяву, в якій Начальник Служби у справах дітей Святогірської міської ради Олександр Пушкаревський, просить суд провести слухання справи за відсутності представника третьої особи та надано суду висновок органу опіки та піклування відповідно якого, умови проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 зареєстрованих за адресою: будинок АДРЕСА_1 відповідають нормам проживання.
Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно договору купівлі-продажу житлового будинку, який 02.10.2004 року посвідчений державним нотаріусом Другої слов`янської державної нотаріальної контори Донецької області Грецькою Т.П. та зареєстрований в реєстрі за № 1244 власником жилого приміщенням в будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 .
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач є єдиним власником будинку.
Відповідно Витягу № 2678 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 05.10.2021року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідачі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та їх діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 дійсно не проживають за цією адресою, що підтверджується актами № 7 від 20.07.2021 року, складеними Депутатом Святогірської міської ради Ксенофонтовим І.В.
З Висновку Служби у справах дітей Святогірської міської ради вбачається, що було проведено обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні за адресою будинок АДРЕСА_1 . В результаті обстеження Службою у Справах дітей Святогірської міської ради було складено Акт обстеження умов проживання від 02.11.2021 року в якому зазначено, що за вищезазначеною адресою мешкає ОСОБА_1 одноособово, з травня 2014 року. Також зазначили, що умови проживання за даною адресою: « Гарні , в будинку пічне опалення, 4 кімнати та коридор, умови відповідають нормам.
На підставі діючого законодавства України, Служба у Справах дітей Святогірської міської ради зробила висновок, що умови проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрованих за адресою: будинок АДРЕСА_1 відповідають нормам проживання.
Відповідно акту обстеження умов проживання від 02.11.2021 року, складеним та підписаним членами комісії Служби у Справах дітей Святогірської міської ради у кількості п`яти осіб вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 не мешкають, оскільки з травня 2014 року проживають в РФ м. Санкт Петербург.
За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності.
Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право користування даним житлом у випадку відсутності члена сім`ї без поважних причин більш ніж один рік, якщо інше не встановлено угодою між ним та власником житла або законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
Відповідно до частини другої статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.
Частиною 2 статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.
Частиною 1 статті 163 СК України передбачено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними.
Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27.02.1991 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Беручи до уваги той факт, що відповідачі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та їх діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 тривалий час, а саме з 2014 року не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , суд приходить до переконання про законність вимог позивача та достатність підстав для визнання відповідачів таким, що втратили право користування вищезазначеним житлом.
Відповідно до ч. ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фактично право на житло не буде порушене, адже ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , протягом тривалого часу не мешкають за місцем реєстрації, в той час як наявність лише формальної реєстрації місця їх проживання, у належній позивачу квартирі створює йому перешкоди у реалізації свого права власності на цю квартиру.
За наведених обставин суд погоджується з встановленою Службою у Справах дітей Святогірської міської ради доцільністю визнання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 263-265, 280 ЦПК України, ст. 150 ЖК України, ст.ст. 317, 319, 405 ЦК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , третя особа: Служба у справах дітей Святогірської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , їх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування жилим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений та підписаний 22.11.2021.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду І.Ю. Фалін

Донецької області