КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/ 775/21
Провадження № 2/534/512/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 серпня 2021 року місто Горішні Плавні
Комсомольський міський суд Полтавської області в складі головуючого судді Куц Т.О., з участю: секретаря судового засідання Сидоренко Т.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Горішні Плавні Полтавської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,
Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому прохає визнати кімнату АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_2 та визнати за ОСОБА_2 , право власності на 1/2 частину кімнати по АДРЕСА_2 .
Свої вимоги мотивує тим, що 17.12.2011 він зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 , під час шлюбу у 2013 році вони придбали кімнату АДРЕСА_1 . На даний час шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 розірвано. Позивач змінила замки на дверях квартири, та чинить позивачу перешкоди у користуванні власністю.
Ухвалою суду від 07.06.2021 позовна заява ОСОБА_2 прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
У відповідності до вимог ч.1 ст.281 ЦПК України, судом постановлена ухвала про проведення заочного розгляду даної справи.
Будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, сторони до суду не з`явилися.
Представник позивача надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність та у відсутність позивача, на задоволенні позову наполягав та не заперечував проти винесення заочного рішення.
Відповідач причини неявки в судове засідання не повідомила, правом подання відзиву на позов, пояснень чи заперечень не скористалася.
Дослідивши приєднані до справи письмові матеріали, судом встановлено наступне.
Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_2 17.12.2011 зареєстрували шлюб, про складено відповідний актовий запис № 494 (а.с.14).
Згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 12.07.2013, ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_2 купила кімнату АДРЕСА_1 .
Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, власником кімнати АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 (а.с.17).
Відповідно до рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 24.03.2016, Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 було розірвано (а.с.16).
Згідно довідки виданої КЖРЕП № 1, за адресою АДРЕСА_3 зареєстровані відповідач у справі ОСОБА_2 та донька ОСОБА_4 (а.с.17).
Згідно ч.3 ст.12 ЦК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту ( ст.61 СК України).
Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується ст.63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.
Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у ст.69 СК України.
Частинами 1, 2 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.
Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.
Згідно ч.3 ст.386 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК України.
Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що кімната АДРЕСА_1 , була придбана за час шлюбу подружжям, відтак належать сторонам на праві спільної сумісної власності, які відповідно мають рівні частки у цьому майні. Відтак, суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину кімнати АДРЕСА_1 .
Питання про судові витрати вирішено судом у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, за приписами якої судовій збір у разі задоволення позову покладається на відповідача.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 60, 69-71 СК України, ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в :
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задовольнити.
Визнати кімнату АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 1/2 частину кімнати по АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Полтавського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості, які не оголошуються

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ;
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

Суддя Т.О.Куц