Справа № 345/236/21
Провадження № 22-ц/4808/1039/21
Головуючий у 1 інстанції Онушканич В. В.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Мелінишин Г.П., Томин О.О.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду від 16 квітня 2021 року, в складі судді Онушканича В.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім" про визнання протиправним та скасування наказу про оголошення дисциплінарного стягнення,

в с т а н о в и в :

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом ТзОВ "Карпатнафтохім" про визнання протиправним та скасування наказу про оголошення дисциплінарного стягнення.

Позов обгрунтовував тим, що він працює апаратником підрозділу (ДХЕ) шостого розряду цеху з виробництва хлорвінілу виробництва поліхлорвінілової смоли суспензійної та каустичної соди ТОВ "Карпатнафтохім". Наказом №163-А від 23.09.2020 року його за порушення п.3 Інструкції з охорони праці №36 апаратника піролізу (ДХЕ) шостого розряду цеху з виробництва хлорвінілу виробництва поліхлорвінілової смоли суспензійної та каустичної соди, затвердженої наказом від 28.08.2020року №448 та п.5.2 Правил внутрішнього трудового розпорядку ТОВ "Карпатнафтохім", оголошено дисциплінарне стягнення у вигляді догани та відповідно до «Положення про преміювання працівників ТОВ "Карпатнафтохім" премію вирішено не нараховувати.

Вищевказаний наказ про оголошення дисциплінарного стягнення у вигляді догани вважає незаконним, винесеним з грубим порушенням чинного законодавства. Так, відповідно до п.1 Угоди про створення примирної комісії для вирішення колективного трудового спору (конфлікту) з трудовим колективом цеху з виробництва хлорвінілу виробництва ПВХССіКС ТОВ "Карпатнафтохім" від 07.08.2019 року, для вирішення трудового спору (конфлікту) між роботодавцем та трудовим колективом, сторони домовились про створення примирної комісії. Згідно з п.3.2 вказаної Угоди позивач ОСОБА_1 є членом примирної комісії.

Зазначав, що в порушення вимог ст.14 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)», ст. 252 КЗпП України, ст. 41 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", його, як члена примирної комісії, було притягнуто до дисциплінарної відповідальності без попередньої згоди виборчого органу, членом якої він являється.

Посилаючись на те, що його, як члена примирної комісії, притягнуто до дисциплінарної відповідальності без попередньої згоди виборного органу, членом якої він являється, то наказ № 163-А від 23.09.2020 року є незаконним та підлягає скасуванню.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 16 квітня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позовні вимоги є недоведеними, оскільки факт порушення виконання трудових обов`язків позивачем підтверджується матеріалами справи і дисциплінарне стягнення у виді догани відповідає вчиненому проступку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення вимог процесуального законодавства, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повному обсязі.

Апелянт зазначає, що його, як члена примирної комісії, було притягнуто до дисциплінарної відповідальності без попередньої згоди виборчого органу, членом якої він являється. А тому, враховуючи беззаперечний факт того, що позивача, як члена примирної комісії, притягнуто до дисциплінарної відповідальності без попередньої згоди виборного органу, членом якої він являється, то наказ № 163-А від 23.09.2020 року є незаконним та підлягає скасуванню.

Суд, на думку апелянта, не звернув уваги на те, що порушення, за вчинення якого його притягнуто до дисциплінарної відповідальності є незначне та великої шкоди для діяльності підприємства не завдало. У наказі №163-А від 23 вересня 2020 року не конкретизовано до яких саме наслідків призвело вчинене правопорушення, не вказано обставин, за яких вчинено дисциплінарний проступок.

Крім того, з часу роботи на даному підприємстві, а саме з 1995 року, він жодного разу не притягався до дисциплінарної відповідальності.

Вважає, що представники адміністрації ТОВ «Карпатнафтохім» ставляться до нього упереджено.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТзОВ «Карпатнафтохім» зазначив, що рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим, а доводи апеляційної скарги його правильності не спростовують.

Зазначив, що матеріалами справи підтверджено, що позивач не заперечує своєї вини щодо вчиненого дисциплінарного проступку, а посилається на порушення процедури притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Проте, з таким висновком апелянта погодитись не можна.

Стосовно твердження позивача про притягнення його до дисциплінарної відповідальності без попередньої згоди виборного профспілкового органу зазначив, що колективний трудовий спір (конфлікт) між найманими працівниками цеху з виробництва хлорвінілу виробництва ПВХСС і КС ТОВ "Карпатнафтохім" та роботодавцем ТОВ "Карпатнафтохім" існував у 2019 році. Позивач згідно Угоди про створення примирної комісії був членом цієї комісії. Проте, 25.09.2019 року відбулося останнє засідання примирної комісії, яке було оформлено Протоколом №4, яким відповідно було прийнято ряд рішень, які були виконані. А згідно із ст. 9 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» після прийняття рішення щодо вирішення колективного трудового спору (конфлікту) примирна комісія припиняє свою роботу. А відтак твердження позивача про необхідність отримання згоди виборного профспілкового органу, членом якої він є безпідставне та необґрунтоване.

ОСОБА_1 надіслав відповідь на відзив, в якому зазначив, що рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, про задоволення позовних вимог.

Оскільки позов про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани є справою незначної складності, розглянута судом першої інстанції у порядку спрощеного позовного провадження, такий позов не віднесено до категорії тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, то відповідно до положень ст. 369 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто апеляційним судом відповідно до ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до наказу ТОВ «Карпатнафтохім» №163-А від 23.09.2020року за порушення п. 3 Інструкції з охорони праці № 36 апаратника піролізу (ДХЕ) шостого розряду цеху з виробництва хлорвінілу виробництва поліхлорвінілової смоли суспензійної та каустичної соди, затвердженої наказом від 28.08.2020року №448 та п.5.2 Правил внутрішнього трудового розпорядку ТОВ "Карпатнафтохім", ОСОБА_1 оголошено дисциплінарне стягнення у вигляді догани та відповідно до «Положення про преміювання працівників ТОВ "Карпатнафтохім" премію вирішено не нараховувати (а.с. 7-8).

Відповідно до частини 1 статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Власник або уповноважений ним орган не має права вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором (стаття 31 КЗпП України).

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівник зобов`язаний працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення (частина 1 статті 147 КЗпП України).

Відповідно до статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Порушення трудової дисципліни - це невиконання чи неналежне виконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Трудові обов`язки працівника визначаються у посадовій (робочій) інструкції. КЗпП України не містить переліку випадків, в яких може застосовуватися догана чи звільнення. Притягнення до дисциплінарної відповідальності і накладення стягнення - це право роботодавця, а не його обов`язок. При визначенні виду стягнення враховуються попередня робота працівника, його ставлення до праці. До застосування дисциплінарного стягнення власник повинен зажадати від працівника письмові пояснення. Якщо працівник відмовився від цього, власник повинен скласти акт про відмову від дачі пояснень і провести дисциплінарне розслідування порушення трудової дисципліни. Власник підприємства зобов`язаний, застосовуючи певний вид дисциплінарного стягнення, видати наказ (розпорядження), в якому в обов`язковому порядку зазначити мотиви застосування стягнення.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.

Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.

Судом першої інстанції встановлено, та не заперечується позивачем, що останній не оспорює факт скоєння ним дисциплінарного проступку, тому згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. В зв`язку з цим суд констатував беззаперечним факт порушення позивачем трудової дисципліни.

Доводи апелянта обґрунтовані недотриманням роботодавцем порядку застосування дисциплінарного стягнення, а саме тим, що оголошення позивачу догани відбулося без попередньої згоди профспілкової організації, членом якої він являється.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме витягу із протоколу засідання профкому виробництв ТОВ "Карпатнафтохім" Об`єднаної організації профспілки «Карпатнафтохім» та сервісних служб» №50 від 26.03.2021 року, за результатами розгляду питання щодо надання згоди на притягнення до дисциплінарної відповідальності апаратника піролізу 6 розряду цеху ВХ виробництва поліхлорвінілової смоли суспензійної і каустичної соди ОСОБА_1 , профком визнав факт порушення трудової дисципліни апаратником піролізу 6 розряду цеху ВХ виробництва поліхлорвінілової смоли суспензійної і каустичної соди ОСОБА_1 , але стягнення у вигляді догани вирішив вважати надмірним покаранням, тому профком не може дати згоди на застосування догани, як покарання за даний проступок, незважаючи на систематичні порушення позивачем трудової дисципліни.

У постанові від 25.01.2018 року у справі № 569/18201/14ц Верховний Суд зазначив, що відповідно до частини сьомої статті 43 КЗпП України рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обгрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обгрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Частиною шостою статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» визначено, що рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору має бути обґрунтованим. У разі, якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у згоді на звільнення, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки.

За змістом вищезазначених норм права, суд, розглядаючи трудовий спір, повинен з`ясувати, чи містить рішення профспілкового комітету власне правове обґрунтування такої відмови. І лише у разі відсутності у рішенні правового обґрунтування відмови у наданні згоди на звільнення працівника власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації і таке звільнення є законним у разі дотримання інших передбачених законодавством вимог для звільнення.

Суд зобов`язаний оцінювати рішення профспілкового органу на предмет наявності чи відсутності ознак обґрунтованості, оскільки необґрунтованість рішення профспілкового комітету породжує відповідне право власника на притягнення до дисциплінарної відповідальності, а обґрунтованість такого рішення виключає виникнення такого права.

Обґрунтованість рішення профспілкового органу повинна оцінюватись судом виходячи із загальних принципів права і засад цивільного судочинства (стаття 8 Конституції України, стаття 3 ЦК України).

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що власник має право звільнити працівника без згоди профспілкового органу за відсутності обґрунтування профспілковим органом такої відмови, а не з мотивів її відмови.

Виходячи із змісту витягу із протоколу засідання профкому виробництв ТОВ "Карпатнафтохім" Об`єднаної організації профспілки «Карпатнафтохім» та сервісних служб» №50 від 26.03.2021 року, колегія суддів приходить до висновку, що рішення профспілкового органу про відмову в наданні згоди на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності не містить достатньої аргументації та посилання на правове обґрунтування незаконності оголошення догани або посилання на неврахування власником фактичних обставин. На засіданні профкому констатовано факт порушення позивачем трудової дисципліни та визнано, що такі порушення були систематичними. Висновок профкому про те, що стягнення у вигляді догани слід вважати надмірним покаранням, є голослівним, жодним чином не аргументованим.

Отже, в протоколі засідання профкому виробництв ТОВ "Карпатнафтохім" Об`єднаної організації профспілки «Карпатнафтохім» та сервісних служб» №50 від 26.03.2021 року немає посилань на конкретні порушення, які допустило ТОВ "Карпатнафтохім", а судовим розглядом не встановлено порушень з боку роботодавця щодо порядку застосування до позивача до дисциплінарного стягнення. Таким чином, рішення профспілкового комітету про відмову в наданні згоди на застосування до позивача догани є необґрунтованим.

Що стосується посилань ОСОБА_1 щодо упередженого ставлення до нього представниками адміністрації ТзОВ Карпатнафтохім», а саме завищеними вимогами щодо дотримання ним дисципліни, апелянтом не доведені.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судів першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішення, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди відповідача з висновками суду щодо їх оцінки.

Також слід зазначити, що Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України (Pronina v. Ukraine)», § 23). Апеляційний суд констатує, що судом першої інстанції надано повну оцінку доказів, поданих сторонами при розгляді справи.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв`язку з чим апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Калуського міськрайонного суду від 16 квітня 2021 року - без зміни.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: Г.П. Мелінишин

О.О. Томин