РІШЕННЯ

іменем України

17 листопада 2021 рокуСправа №451/1313/21
Провадження № 2/451/753/21

Радехівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Патинок О.П.

секретаря судового засідання Федорук І.Б.

Справа №451/1313/21

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Радехів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Радехівської міської ради Львівської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

26.08.2021 року ОСОБА_2 - представник позивача ОСОБА_1 звернувся до Радехівського районного суду Львівської області із позовною заявою до Радехівської міської ради Львівської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що « ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід Позивача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер дядько Позивача - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла баба Позивача - ОСОБА_5 . ОСОБА_3 та ОСОБА_6 одружилися 4 вересня 1948 року. ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в селі Дмитрів Радехівського району Львівської області про, що в книзі записів актів громадянського стану про народження 05 березня 1965 року зроблено відповідний запис за № 10. Батько ОСОБА_3 та мати - ОСОБА_5 . ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , Батько - ОСОБА_3 та мати - ОСОБА_5 . ОСОБА_8 та ОСОБА_7 одружилися 21 квітня 1969 року. Після реєстрації одруження присвоєно прізвища: чоловіку та дружині - ОСОБА_9 . ОСОБА_5 заповіла все своє майно позивачу ОСОБА_1 . Після смерті Спадкодавця - ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , залишилась спадщина (відкрилась спадщина) також у вигляді наступного майна, зокрема: земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,1923 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Дмитрівської сільської ради Радехівського району Львівської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІУ-ЛВ №028596, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 4409 від 29 грудня 1999 року, який належить чоловіку спадкодавця - ОСОБА_3 . Спадкодавець ОСОБА_5 та її син ОСОБА_4 спільно прийняли спадщину шляхом вступу у володіння та управління майном, після смерті ОСОБА_3 , однак не встигли переоформити її та отримати право власності на свої частки. Спадкодавець - ОСОБА_5 також прийняла спадщину після смерті її сина ОСОБА_4 шляхом спільного проживання за однією адресою на момент відкриття спадщини. Після смерті Спадкодавця - ОСОБА_5 , спадщину прийняв її онук - позивач - ОСОБА_1 . Позивач не може оформити спадщину в нотаріальному порядку, оскільки видати свідоцтво про право на спадщину на земельні ділянки, наданих для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Радехівського району Львівської області і належить гр. ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 немає підстав, так як Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІV-ЛВ №028596? виданий відповідно до Рішення IX сесії III демократичного скликання Радехівської Ради народних депутатів від 24 грудня 1999 року, зареєстрований 29 грудня 1999 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 4409, тобто після його смерті, а відповідно до ст. 9 Цивільного кодексу УРСР, що був чинним на той час «правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється зі смертю». Позивач не може реалізувати свої майнові права як Спадкоємець у позасудовому порядку, тому просить суд, Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0938 га, земельну ділянку загальною площею 0,2257 га та земельну ділянку загальною площею 0,8728 га в порядку спадкування після смерті його баби ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та належали на праві приватної власності її чоловікові - ОСОБА_3 відповідно до Державного акту на право власності на землю серії ІУ-ЛВ №028596 зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 4409 від 29 грудня 1999 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.08.2021 р. вищезазначену справу передано до розгляду судді Патинок О.П.

Ухвалою судді від 30.08.2021 р. позовну заяву залишено без руху, запропоновано позивачу протягом п`яти днів з дня отримання ухвали усунути зазначені в ній недоліки.

Ухвалою судді від 06.09.2021 р. процесуальні строки виконання ухвали про залишення без руху продовжено.

Ухвалою судді від 15.09.2021 р. цивільна справа прийнята до провадження, визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

01.10.2021 р. та 19.10.2021 р. підготовче засідання відкладено для витребування спадкової справи.

01.11.2021 р. та 09.11.2021 сторони в підготовче засідання не з`явилися, судові засідання відкладено протокольно.

17.11.2021 р. від представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних матеріалів справи. Просить задоволити позовні вимоги (а.с.52).

Представник відповідача Радехівської міської ради Червоноградського району Львівської області в підготовче засідання не з`явився, через канцелярію суду було подано заяву, де просять суд розглядати справу без участі представника. Позов визнають. (а.с.63).

Водночас, у зв`язку з неявкою в судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України.

За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст. ст. 13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст. ст. 12, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 13.04.1998 р., ІНФОРМАЦІЯ_6 помер дід Позивача - ОСОБА_3 у віці 67 років, про що в книзі реєстрації актів про смерть 25.09.1995 року зроблено відповідний актовий запис № 23 (а.с.13).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 11.09.2010 р., виданого Дмитрівською сільською радою Радехівського району Львівської області вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер дядько Позивача - ОСОБА_4 у віці 45 років, про що в книзі реєстрації смертей 11.09.2010 року зроблено відповідний актовий запис № 17 (а.с.14)

ІНФОРМАЦІЯ_7 померла баба Позивача - ОСОБА_5 у віці 83 років, про що в книзі реєстрації актів про смерть 06.03.2013 року зроблено відповідний актовий запис № 02 та підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 виданого 06.03.2013 року виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Радехівського району Львівської області (а.с.15).

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 від 23.08.1957 року, вбачається, що ОСОБА_3 (1928 р.н.) та ОСОБА_6 (1929 р.н.) одружилися 4 вересня 1948 року про що зроблено відповідний актовий запис №16. Після реєстрації одруження присвоєно прізвища: чоловіку та дружині Нестор (а.с.16).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 05 березня 1965 року виданого Дмитрівською сільською радою Радехівського району Львівської області, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , що в книзі записів актів громадянського стану про народження 05 березня 1965 року зроблено відповідний запис за № 10. Батько - ОСОБА_3 та мати - ОСОБА_5 (а.с.17).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 09 березня 1966 року, видно, що ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 09 березня 1966 року зроблено відповідним запис за № 58. Батько ОСОБА_3 та мати - ОСОБА_5 (а.с.18).

Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_7 від 21.04.1969 р., ОСОБА_8 (1945 р.н.) та ОСОБА_7 (1949 р.н.) одружилися 21 квітня 1969 року про що зроблено відповідний актовий запис №8 Після реєстрації одруження присвоєно прізвища: чоловіку та дружині ОСОБА_9 (а.с.18а).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_8 від 03 січня 1970 р., ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_8 в селі Дмитрів Радехівського району Львівської області про, що в книзі записів актів громадянського стану про народження 03 січня 1970 року зроблено відповідний запис за № 1. Батько - ОСОБА_8 та мати - ОСОБА_10 (а.с.19).

Відповідно до довідки № 673 від 02.07.2021 р., виданої виконавчим комітетом Радехівської міської ради Львівської області про те, що померлий ОСОБА_3 1928 р. народження, постійно до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 проживав і був зареєстрований по АДРЕСА_1 . Разом з ним за даною адресою на день смерті були зареєстровані: ОСОБА_5 1929 р.н. - дружина; ОСОБА_4 , 1965 р.н. - син (а.с.20).

Згідно довідки № 674 від 02.07.2021 р., виданої виконавчим комітетом Радехівської міської ради Львівської області про те, що померлий ОСОБА_4 1965 р.н., постійно до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 проживав і був зареєстрований по АДРЕСА_1 . Разом з ним за даною адресою на день смерті були зареєстровані: ОСОБА_5 , 1929 р.н. мама (а.с.21).

Відповідно до довідки №675 від 02.07.2021 р., виданої виконавчим комітетом Радехівської міської ради Львівської області про те, що померла ОСОБА_5 1929 р. народження, постійно до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 проживала і була зареєстрована по АДРЕСА_1 (а.с.22).

Від імені померлої ОСОБА_5 в Дмитрівській сільській раді заповіт посвідчувався за № 121 від 21.12.2012 р., де ОСОБА_5 заповіла все своє майно ОСОБА_1 позивачу у справі (а.с.23).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого Луців І.П. державним нотаріусом Радехівської державної нотаріальної контори 11.07.2014 року зареєстрованого в реєстрі за № 1103 вбачається, що позивач спадщину прийняв, після смерті ОСОБА_5 (а.с.24).

Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЛВ №028596 зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 4409 від 29 грудня 1999 р., вбачається, що ОСОБА_3 було передано у приватну власність наступні земельні ділянки: земельна ділянка загальною площею 0,0938 га; земельна ділянка загальною площею 0,2257 га; земельна ділянка загально площею 0,8728 га (а.с.25)..

Відповідно листа-відмови №321/01-16 від 25 серпня 2021 року виданого Радехівською державною нотаріальною конторою вбачається, що «видати свідоцтво про право на спадщину на земельні ділянки, наданих для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Радехівського району Львівської області і належить гр. ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 немає підстав, так як Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІУ-ЛВ №028596. виданий відповідно до Рішення IX сесії III демократичного скликання Радехівської Ради народних депутатів від 24 грудня 1999 року, зареєстрований 29 грудня 1999 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 4409, тобто після його смерті, а відповідно до ст. 9 Цивільного кодексу УРСР. що був чинним на той час. правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється зі смертю» (а.с.26).

На підтвердження факту користування ОСОБА_3 спірними земельними ділянками за життя до суду надано витяг з книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) (а.с.44), рішення Радехівської районної ради Львівської області від 24.12.1999 р. про затвердження проекту передачі земельних часток (паїв) та видачу державних актів на право приватної власності на землю гр. с. Дмитрів (а.с.45), список осіб, які мають право на земельну частку пай (а.с.46-47).

Як видно із спадкової справи №107/2013, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_5 , спадщину після її смерті у порядку спадкування за заповітом прийняв ОСОБА_1 позивач у справі, про що йому видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.70-111).

Згідно інформаційної довідки із Спадкового реєстру, після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 інформація в спадковому реєстрі відсутня (а.с.111).

Вирішуючи спір суд виходить з наступного.

Відповідно до абз.3 п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України: у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Пленумом Верховного Суду України у п. 24 постанови № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» висловлена правова позиція, згідно з якою, ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з визнанням його відповідачем можливе у разі, якщо таке визнання є безумовним, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача).

Органи місцевого самоврядування, відповідно до ст.144 Конституції, в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Згідно п.5, 6 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. У разі виходу власника земельної частки (паю) з колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства за його заявою здійснюється відведення земельної ділянки в натурі в установленому порядку і видається державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку.

Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації.

Отже, суб`єктивне право власності на землю виникає на підставах та у порядку, визначеному законами України, що регулюють земельні відносини.

Підставою виникнення права власності на землю є юридичний факт, з яким закон пов`язує виникнення такого права. Згідно з Земельним кодексом України до юридичних фактів, на підставі яких виникає право приватної власності на землю, належать: 1) рішення органу влади про передачу земельної ділянки громадянинові у приватну власність; 2) цивільно-правова угода; 3) успадкування земельної ділянки. Особливістю зазначених юридичних фактів є те, що за змістом вони являють собою активні дії органів влади та осіб, які набувають право власності на землю. Ці дії є складними за змістом, їх вчинення регулюється правовими нормами, які в сукупності становлять порядок набуття права приватної власності на землю.

Відповідно до Порядку передачі земельних ділянок у приватну власність громадянам України від 26 лютого 1993 р. за N 7 передача у приватну власність земельних ділянок, що були раніше надані громадянам, провадиться відповідними Радами народних депутатів за місцем розташування цих ділянок. Зазначені земельні ділянки передаються безплатно у приватну власність на підставі матеріалів, що підтверджують їх розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо), і заяв громадян кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо), і заяв громадян. Відповідні Ради народних депутатів перевіряють обгрунтованість заяв громадян та матеріалів у місячний строк і приймають відповідне рішення. Право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для вищезазначених цілей, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-обліковому документі - Книзі реєстрації громадян, яким безплатно передано земельні ділянки у приватну власність.

Порядку, виконують землевпорядні органи за замовленням Рад народних депутатів. Після встановлення меж земельних ділянок, що передаються у приватну власність, громадяни одержують Державний акт на право приватної власності на землю, який видається і реєструється відповідною Радою народних депутатів.

Із системного аналізу зазначених правових норм суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 за життя було вчинено увесь обсяг дій та волевиявлень для набуття у передбаченому законом порядку у власність спірної земельної ділянки.

Отже з часу прийняття рішення IХ сесії ІІІ демократичного скликання Радехівської ради народних депутатів від 24.12.1999 р. про передачу у приватну власність спадкодавцю ОСОБА_3 земельної ділянки, яка перебувала у його користуванні з відповідним цільовим призначенням, ця земельна ділянка вибула з державної та колективної власності і повторній приватизації не підлягала.

Із системного аналізу зазначених норм, суд приходить до висновку, що Державний акт про право приватної власності на землю є актом, що засвідчує набуття права власності, яке виникло на підставі рішення уповноваженого органу влади чи місцевого самоврядування.

Така позиція суду також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-57цс13 від 19 червня 2013 року, де зазначено, що частинами першою та другою статті 116 ЗК України визначено, що громадяни і юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (частина перша статті 126 ЗК України).

Таким чином, державний акт на право власності на земельну ділянку є документом, що посвідчує право власності й видається на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Згідно статті 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Отже спадкова трансмісія передбачає перехід права спадкування (прийняття або відмова від прийняття) від померлого до його власних спадкоємців.

Судом встановлено, що спадщина померлої ОСОБА_5 складається, зокрема із спірної земельної ділянки площею 0,0938 га, 0,2257 га та 0,8728 га. Спадкодавець ОСОБА_5 після смерті чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 спадщину прийняла, проте за життя належним чином не оформила спадкових прав. Після смерті ОСОБА_5 спадщину прийняв її онук, позивач у справі ОСОБА_1 , проте оформити спадщини на вказану земельну ділянку не може, оскільки державний акт виданий після смерті власника земельної ділянки, а тому позовні вимоги в частині визнання права власності підлягають до задоволення.

Згідно із вимогами ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне залишити судові витрати на стороні позивача.

На підставі ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 81, 82, 83, 89, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Радехівської міської ради Львівської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0938 га, земельну ділянку загальною площею 0,2257 га та земельну ділянку загальною площею 0,8728 га в порядку спадкування після смерті баби ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та належали на праві приватної власності її чоловікові ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до державного акту на право власності на землю серії IV-ЛВ №028596 зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №4409 від 29 грудня 1999р.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_9 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: Радехівська міська рада Львівської області, , адреса: 80200 вул.І.Франка, 2 м. Радехів Червоноградського району Львівської області.

Повний текст рішення виготовлено 25.11.2021 р.

ГоловуючийПатинок О. П.