ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року м. Черкаси

Справа № 707/1802/21
Провадження № 22-ц/821/1871/21

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Єльцова В. О.

суддів Бородійчука В. Г., Нерушак Л. В.

за участю секретаря Захарченко А. Д.

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ;

заінтересована особа: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 16 серпня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису, -

в с т а н о в и в :

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся до суду за правилами окремого провадження цивільного судочинства із заявою, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , мешканця АДРЕСА_1 , строком на шість місяців з такими заборонами:

- заборонити перебувати ОСОБА_2 в місці спільного перебування зі ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 ;

- усунути перешкоди (забезпечити допуск до електроенергії та газопостачання домоволодіння), які створює ОСОБА_2 у користування домоволодінням у АДРЕСА_1 ;

- заборонити наближатися на 300 (триста) метрів до місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити вести листування, телефонні переговори зі ОСОБА_1 або контактувати з ОСОБА_1 через інші засоби зв`язку і через третіх осіб;

- заборонити особисто і через третіх осіб переслідувати ОСОБА_1 та в будь-який спосіб спілкуватися з ОСОБА_1 .

Свої вимоги заявник мотивує тим, що він є співвласником домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Іншим співвласником вказаного домоволодіння є ОСОБА_3 .

Заявник вказує, що протягом останніх півтора року ОСОБА_2 вчиняє домашнє насильство відносно нього та його неповнолітнього сина. На їх адресу постійно лунають приниження, перешкоджання знаходження в будинку та факт протиправної поведінки ОСОБА_2 встановлено постановами Черкаського районного суду Черкаської області.

Станом на 03.08.2021 року Черкаське РУП ГУНП в Черкаській області розслідує три кримінальні провадження по факту нанесення ОСОБА_2 . ОСОБА_1 тілесних ушкоджень.

У зв`язку з даними обставинами заявник наголошує, що виникла термінова необхідність у видачі обмежувального припису строком на 6 місяців з можливістю продовження на 6 місяців.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 16 серпня 2021 року заява ОСОБА_1 залишена без задоволення.

Рішення суду мотивовано тим, що заявником не надано до суду достатніх доказів для наявності підстав для видачі обмежувального припису відносно ОСОБА_2 .

Заявником не доведено, що протиправна поведінка ОСОБА_2 несе реальну загрозу його фізичного та психологічного здоров`я. Дані щодо розгляду кримінальних проваджень №0000506, №0000191 та №0000734 відкриті за фактом нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_2 своєму сину ОСОБА_1 , у матеріалах справи відсутні, а тому особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Провадження у адміністративних справах закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Дані постанови суду набрали законної сили 23.10.2020 року та не були оскаржені потерпілим ОСОБА_1 у строк та порядок встановленим Главою 24 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, місцевий суд враховував наявність у сторін неприязних відносин, які склалися на протязі тривалого часу, що підтверджуються матеріалами справи та наявністю кримінального провадження відносно ОСОБА_1 , яке розглядається по суті, Черкаським районним судом Черкаської області.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 16.08.2021, ухвалити нове, яким його заяву про видачу обмежувального припису задовольнити повністю.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує, що місцевим судом досліджено поверхнево факти вчинення ОСОБА_2 відносно нього неправомірних дій, які полягали у вчиненні домашнього насильства.

Скаржник також зазначив, що ним неодноразово направлялися листи до ГУНП в Черкаській області щодо вчинення протиправних дій ОСОБА_2 та притягнення останнього до адміністративної і кримінальної відповідальності, що знайшло своє підтвердження у постановах Черкаського районного суду від 09.07.2020 (справи № 707/1398/20 та № 707/1397/20) та від 10.07.2020 (справа № 707/1047/20).

ОСОБА_1 вказує, що його сестра ОСОБА_3 та батько ОСОБА_2 на протязі 2019-2020 років неодноразово намагалися заволодіти його нерухомим майном, тому вважає, що внаслідок таких протиправних дій з боку його батька, необхідно видати обмежувальний припис.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_2 вказав, що вимоги апеляційної скарги є безпідставними, а рішення місцевого суду таким, що відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Як встановлено місцевим судом, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстра права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №194878829 від 26.12.2019 року вбачається, що співвласниками по Ѕ частині домоволодіння по АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Відповідно до Витягів з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 25.05.2020 року, 16.10.2020 року, 06.05.2021 року відкрито кримінальні провадження №0000506, №0000191 та №0000734 відповідно. Дані щодо стадії розгляду даних кримінальних проваджень заявником до суду не надано.

Згідно постанов Черкаського районного суду Черкаської області від 12.10.2020 року №707/1679/20, №707/1398/20, №707/1397/20, №707/1677/20 провадження у адміністративній справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173 КУпАП, а саме вчинення домашнього насильства, закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, у порядку ст. 38 КУпАП. Постанови суду набрали законної сили 23.10.2020 року.

Мотиви з яких виходить апеляційний суд на застосовані норми права.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представників сторін, які з`явилися в судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши доводи скаржника, апеляційний суд вважає що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно ст. 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Відмовляючи в задоволенні заяви про видачу обмежувального припису, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не зазначив доказів вчинення відносно нього домашнього насильства, а також ризиків, які можуть настати у майбутньому у зв`язку із невчиненням щодо нього обмежувального припису, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Такі висновки суду першої інстанції є правильними ґрунтуються на дійсних обставинах справи та відповідних нормах процесуального закону, а тому з ними повністю погоджується і суд апеляційної інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що співвласниками по Ѕ частині домоволодіння по АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . ОСОБА_2 є їхнім батьком.

ОСОБА_1 вказує, що він є особою, яка зазнала домашнього насильства, його кривдником є ОСОБА_2 .

Однак, заявник належних доказів на підтвердження своїх вимог не надав.

Обґрунтовуючи свої вимоги, заявник вважає доказом вчинення ОСОБА_2 відносно нього домашнього насильства ту обставину, що Черкаським районним відділенням поліції Черкаського району ГУНП у Черкаській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявами від 24.05.2020, 16.10.2020, 05.05.2021 про вчинення кримінальних правопорушень.

Згідно постанов Черкаського районного суду Черкаської області від 12.10.2020 року №707/1679/20, №707/1398/20, №707/1397/20, №707/1677/20 провадження у адміністративній справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173 КУпАП, а саме вчинення домашнього насильства, закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, у порядку ст. 38 КУпАП. Постанови суду набрали законної сили 23.10.2020 року.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Відповідно до положень пунктів 3, 6, 7, 8 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з пунктами 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Відповідно до частини третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні (ст. 350-6 ЦПК України).

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ні у позовній заяві, ні в апеляційній скарзі заявником не доведено, що протиправна поведінка ОСОБА_2 несе реальну загрозу його фізичного та психологічного здоров`я.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо наявності правових підстав для видачі обмежувального припису, суд апеляційної інстанції в складі колегії суддів приходить до висновку, що заявником не доведено, а матеріали справи не містять достатніх, достовірних та переконливих доказів того, що саме заінтересована особа є беззаперечним кривдником, а підстави вважати, що наявні ризики настання тяжких наслідків для заявника у зв`язку з відмовою у видачі обмежувального припису - відсутні.

Саме по собі звернення заявника до правоохоронних органів про можливе вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 125 КК України без належних та допустимих доказів, що підтверджують такі дії, не може свідчити про те, що він став жертвою домашнього насильства і бути підставою для застосування судом спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

За наведених обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав вважати, що наявні ризики настання насильства у майбутньому у разі не застосування відносно заінтересованої особи обмежувального припису.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи.

Розглядаючи заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи та прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Виходячи з викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачається, оскільки доводи апеляційної скарги не є суттєвими, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи, і правильності висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382,383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 16 серпня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису, залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції, Верховного Суду, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту постанови, в порядку та за умов, визначених цивільно-процесуальним законодавством.

Повний текст постанови складено 19.11.2021.

Головуючий

Судді: