Справа №278/1704/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Заочне

25.01.2021 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого судді Чішман Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Лайчук В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 24.04.2008 року у розмірі 137 151,74 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102,00 грн. В обгрунтування вимог позивач вказав, що ОСОБА_1 звернулась до банку з метою отримання банківських послуг та у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 24.04.2008 року. На підставі договору банком було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом, який у подальшому було збільшено до 6600,00 грн, та відповідачу було надано у користування кредитну картку. Таким чином, банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Проте, відповідач не виконана взяті на себе зобов`язання у зв`язку з чим, утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 160 269,91 грн. При цьому, позивач вказує, що оскільки законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, банк, на свій розсуд, вимагає від боржника повернення заборгованості по тілу кредита, за відсотками та за пенею в період з 24.04.2008 року по 31.07.2019 року, що в загальному розмірі складає 137 151,74 грн.

Представник позивача надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач в судові засідання не з`являлась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, судові повістки, направлені відповідачу на поштові адреси, вказану банком у позовній заяві та на адресу зареєстрованого місця проживання, повернулась на адресу суду не врученими адресату.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 24.04.2008 року ОСОБА_1 було підписано Заяву, в якій зазначено, що заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 89).

Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України).

Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідач належним чином не виконав узяті на себе зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Зі змісту розрахунку заборгованості за договором №б/н від 24.04.2008 року, наданого позивачем, станом на 02.04.2020 року заборгованість ОСОБА_1 за тілом кредита становить 19 995,39 грн, заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України 7186,36 грн, заборгованість по пені 133 088,16 грн.

При цьому, у розрахунку позивач вказує, що сума заборгованості, яку необхідно стягнути становить 137 151,74 грн, а саме тіло кредита 19 995,39 грн, заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України 7186,36 грн, заборгованість по пені за період з 24.04.2008 року по 31.07.2019 року 109 969,99 грн (а.с. 74-88).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Встановлено, що 24.04.2008 року при підписанні Заяви позичальника від 24.04.2008 року, ОСОБА_1 було підписано Довідку про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». У вказаній довідці передбачено тип картки, пільговий період, базову ставку, порядок та підстави нарахування пені, комісії, штрафу та інше (а.с. 90).

Зі змісту довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 кредитний ліміт найбільше становив 6 600,00 грн, що стверджується і позивачем у позовній заяві (а.с. 34).

При цьому, у розрахунку заборгованості позивач визначив розмір заборгованості за тілом кредиту в сумі 19 995,39 грн, тобто який перевищує найвищий кредитний ліміт встановлений банком, матеріали справи не містять доказів збільшення кредитного ліміту до 19 995,39 грн, а тому суд, враховуючи, що відповідачем не здійснювалось погашення тіла кредиту, вважає за можливе стягнути з відповідача 6 600,00 грн, що належно підтверджено матеріалами справи.

Позивач просить стягнути заборгованість за відсотками, нарахованими в порядку ст. 625 ЦК України.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Після спливу визначеного договором строку позики, чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом припиняється. Що ж стосується нарахування процентів після закінчення строку дії кредитного договору, то Велика Палата ВС роз`яснила, що після закінчення строку кредитування, права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У Довідці про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» сторони передбачили, що за користування кредитними коштами позичальник сплачує відсотки згідно базової відсоткової ставки в розмірі 3,0% (а.с. 37).

Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк», на підставі укладеного договору від 24.04.2008 року ОСОБА_1 було видано кредитну картку, востаннє 26.10.2016 року зі строком дії до 31.07.2020 року (а.с. 35).

Посилання банку у позовній заяві на те, що в редакції Умов та правил, що почала діяти з 01.03.2019 року, а саме згідно п. 2.1.1.2.12 сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 18-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по тілу кредита, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми в розмірі 86,4% для картки "Універсальна", 84,0% для картки "Універсальна Голд", є безпідставними, оскільки доказів того, що ОСОБА_1 була ознайомлена з указаними умовами до справи не долучено.

Крім того, 03.07.2019 року Великою Палатою Верховного Суду в справі №342/180/17 зроблено висновок про те, що, зокрема, що витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

В цій же постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що за відсутності належних та допустимих доказів погодження умов договору, АТ «КБ «Приватбанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Виходячи з викладеного, оскільки фактично розмір процентів встановлений договором від 24.04.2008 року, строк дії договору (кредитної картки) не закінчився, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Позивач просить стягнути з відповідача пеню за період з 24.04.2008 року по 31.07.2019 року в розмірі 109 969,99 грн.

Згідно умов, визначених у Довідці про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», пеня нараховується за несвоєчасне погашення заборгованості у наступному порядку пеня (1) = базова відсоткова ставка по договору / 30 нараховується за кожен день прострочки кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 10грн/2 дол. в місяць, нараховується один раз в місяць, при наявності простроченої заборгованості за кредитом або процентами 5 і більше днів, при виникненні заборгованості за суму більше 50 грн/10 дол.

Згідно розрахунку заборгованості пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн нараховано починаючи з 01.11.2016 року (а.с. 85 на звороті) та станом на 31.07.2019 року розмір пені становив 100 879,5 грн.

Таким чином, фактично заявлені вимоги про стягнення заборгованості по пені відрізняються від розміру пені, вказаної у розрахунку заборгованості, інших обґрунтованих розрахунків пені, у відповідності до умов Довідки про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», позивачем не надано, а тому суд приходить до висновку про недоведеність розміру заборгованості по пені та відмовляє в задоволенні позову в цій частині.

За таких обставин, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе з зобов`язань, з урахуванням належним чином доведеного розміру заборгованості, суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6 600,00 грн.

Крім того, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме судовий збір в сумі 101,15 грн.

Керуючись ст.ст.12,77, 81, 141, 280, 259, 263-268, 354 ЦПК України, ст. ст. 526, 530, 527, 551, 1054 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за тілом кредита за договором № б/н від 24.04.2008 року, в розмірі 6 600,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" суму сплаченого судового збору у розмірі 101,15 грн.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Богунський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д; ідентифікаційний код: 14360570.

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суддя Л.М. Чішман