Справа № 466/730/20 Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б.
Провадження № 22-ц/811/2017/20 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Шеремети Н.О., Мельничук О.Я.

при секретарі: Ждан К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 21 травня 2020 року у справі за позовом акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

29.01.20 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовною заявою ОСОБА_1 про стягнення 25053,64 грн боргу за кредитним договором, з яких 4182,58 грн - заборгованість за тілом кредиту, 4182,58 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту,705,84 грн -заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України,18496 грн - нарахована пеня, 500 грн - штраф (фіксована частина),1169,22 штраф (процентна складова) та 2102,00 грн судових витрат .

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 25053,64 грн за кредитним договором № б/н від 15.10.2011 року відмовлено.

Рішення суду оскаржило АТ КБ «Приватбанк».

Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що, відмовляючи у задоволені позовних вимог АТ КБ «Приватбанк», суд зазначив, що позивач не надав підписаних відповідачем Умов та Правил надання банківських послуг, анкета заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг містить інформацію про суму кредитного ліміту, яка суперечить позову, відсутні дані про видачу кредитної картки, її виду та строку дії. Вважає такий висновок необгрунтованим, оскільки суд не в повній мірі встановив дійсні обставини справи. 15.10.2011 року відповідачем було підписано Анкету-Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до підписаної ОСОБА_1 анкети-заяви, остання погодилася, що анкета - заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку, правилами користування карткою, основними умовами обслуговування складають договір про надання банківських послуг. Відповідно до анкети-заяви відповідач з Умовами та правилами, Тарифами банку ознайомлений та їх положень зобов`язується неухильно дотримуватись. Більше того, відповідач підтвердив, що в подальшому зобов`язується самостійно знайомитися зі всіма змінами Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів на сайті Банку. Підписанням анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, відповідач погодився з умовами та правилами надання банком послуг, які разом з цією заявою, зразками підписів складають змішаний договір банківського рахунку і кредитного договору. Приєднання до умов та правил надання банківських послуг є укладенням договору з банком. Відповідачем не заявлялись позовні вимоги про визнання вказаного кредитного договору недійсним або нікчемним. 15.10.2011 року відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку № НОМЕР_1 , яка в подальшому перевипускалася. На картку було встановлено кредитний ліміт в розмірі 9000,00 грн. Із виписки вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомати, розплачувався за товар в магазині, а отже й отримав кредитну картку, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Із виписки вбачається, що відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами. Сторонами при укладенні кредитного договору були досягнути усі істотні умови договору. Оскільки, сторони погодили розмір пені та штрафів, то позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Доказів того, що відповідача було ознайомлено з іншими Тарифами, ніж ті що долучені до позовної заяви ОСОБА_1 не надано, а тому у суду першої інстанції не було правових підстав не брати до уваги саме ті Тарифи, що долучені Банком до позовної заяви. Підписання Відповідачем Довідки про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна, 55 днів пільгового періоду є належним доказом ознайомлення із умовами кредитування, що підтверджено постановами Верховного суду від 04.12.2019 року по справі № 750/6058/17-ц, від 23.12.2019 року по справі № 572/1169/17, від 12.02.2020 року по справі № 382/327/18-ц, від 26.02.2020 року по справі № 355/1091/17. В даному випадку, судом першої інстанції цілком проігнорована усталена судова практика Верховного суду, не взято до уваги постанови Верховного Суду за аналогічними справами, чим порушено формування єдиної правозастосовчої практики.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

У судове засідання, призначене на 03 серпня 2021 року, особи, які беруть участь у справі, не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, тому колегія суддів вважає, що розгляд справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України слід проводити без їх участі та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з наступних мотивів.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Звертаючись із позовними вимогами позивач АТ КБ "ПРИВАТБАНК" свої доводи обґрунтовував укладеним між банком та ОСОБА_1 кредитним договором б/н від 15.10.2011, Довідкою про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитна картка Універсальна» від 15.10.2011, розрахунком заборгованості за таким договором станом на 01.12.2019, Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна", Умовами та правилами, копією паспорта відповідачки, випискою за договором.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що в анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відсутні дані про видачу кредитної картки, її вид та строку дії, кредитний ліміт, вказана анкета-заява взагалі не містить ніяких даних, крім прізвища, адреси та підпису відповідача, відсутні домовленості сторін щодо процентів та штрафних санкцій.

Таким чином, суд дійшов висновку, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Відтак, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовій формі ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

При цьому, вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив.

Врахувавши висновки Великої Палати Верховного Суду викладені у постанові від 03.07.2019 справа № 342/180/17, суд першої інстанції відмови у вимогах Банку.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Частиною 1 і 2 статті 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ "Приватбанк").

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 15.10.2011 року звернулася до АТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання кредитних послуг, підписавши Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку № б/н від 15.10.2011 року, тобто уклала договір про надання банківських послуг (кредитний договір) шляхом приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у "ПриватБанку", згідно якого отримала у позивача кредит на картковий рахунок.

Відповідач ОСОБА_1 погодилася, що заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг складають між нею та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві.

Таким чином, 15.10.2011 року між відповідачем та АТ КБ "ПРИВАТБАНК" укладено кредитний договір, згідно з умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Зазначені обставини у відповідній частині стверджують підставність вимог АТ КБ "ПРИВАТБАНК".

Тобто, не спростованим є факт укладення кредитного договору між сторонами, за умовами якого відповідачка, фактично підписавши запропоновану їй банком анкету-заяву, отримала кредитний ліміт у відповідному розмірі.

Як зазначає позивач, банк виконав свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг в повному обсязі, надавши відповідачу ОСОБА_1 можливість розпоряджатись кредитними коштами, протилежного не встановлено.

В свою чергу, позивач стверджує, що відповідач не належним чином виконувала свої обов`язки, відтак згідно долученого розрахунку заборгованості за договором № б/н від станом на 01.12.2019 року має заборгованість - 25 053,64 грн., яка складається з наступного: 4 182.58 грн. - заборгованість за простроченим кредитом; 705,84 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом згідно ст. 625 ЦК України; пеня -18 496,00 грн., штраф фіксована частина 500,00 грн. та штраф % складова 1 169,22 грн.

Згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У постанові від 03 липня 2019 року, справа № 342/180/17 Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Як вже зазначалось, обґрунтовуючи право вимоги, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, позивач посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг.

Разом з цим, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Тобто, надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

ВС у Постанові від 03.07.2019 року у справі № 342/1807/19 звернув увагу на те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ "ПриватБанк" не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та залишив в силі рішення судів в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту.

Розмір заявленого до стягнення простроченого тіла кредиту стороною відповідача не спростовано, такий заявлено в межах погодженого ліміту кредитування та з врахуванням здійснених оплат в рахунок погашення заборгованості, що стверджується розрахунком заборгованості.

Відтак, в користь Банку в повному обсязі підлягає присудженню заборгованість за фактично використаним кредитним лімітом в розмірі 4 182,58 грн.

Щодо вимоги Банку про стягнення відсотків згідно ст. 625 ЦК України в розмірі 705,84 грн. - така на переконання колегії суддів до задоволення не підлягає, адже як вбачається із розрахунку заборгованості, обрахована за ставкою, що письмово сторонами не погоджена, аналогічно, як і заборгованість за пенею в розмірі 18 496,00 грн. величина ставки якої, прийнята до обрахунку кредитором.

В той же час, районний суд не дав належної оцінки наявній у матеріалах справи Довідці про умови кредитування, яку підписала відповідачка 15.10.2011 року в частині вирішення вимог кредитора про стягнення штрафів, у якій передбачений штраф фіксована частина - 500,00 грн. та штраф процентна складова, котрий становить 5% від заборгованості за договором.

З врахуванням того, що сторонами письмово погоджено величини штрафу, такі підлягають до стягнення в сумі 500,00 грн. та штраф процента складова, який слід обчислити, як 5% від суми заборгованості за тілом кредиту 4 182,58 грн. * 5% = 209,13 грн.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить переконання про те, що суд першої інстанції неповно з`ясувавши обставини справи, безпідставно відмовив у стягненні з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченим тілом кредиту та штрафами.

З наведених мотивів, рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк" про стягнення з ОСОБА_1 4182,58 грн - заборгованості за тілом кредиту, 500,00 грн. штрафу (фіксована частина) та 209,13 грн штрафу (процентна складова) слід скасувати та ухвалити в цій частині нову постанову про задоволення цих позовних вимог.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь АТ КБ «ПриватБанк» 410,41 грн судового збору.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст постанови складено 25 серпня 2021 року.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п.1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» задоволити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 21 травня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк" про стягнення з ОСОБА_1 4182,58 грн заборгованості за тілом кредиту, 500,00 грн. штрафу (фіксованої частини) та 209,13 гр штрафу (процентної складової) скасувати.

Ухвалити в цій частині нову постанову, якою позов АТ КБ "ПриватБанк" задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь АТ КБ "ПриватБанк" 4891,71 грн заборгованості за договором б/н від 15.10.2011 року, з яких - 4182,58 грн заборгованість за тілом кредиту, 500,00 грн штраф (фіксована частина) та 209,13 грн штраф (процентна складова).

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь АТ КБ «ПриватБанк» 410,41 грн судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 25 серпня 2021 року.

Головуючий: Крайник Н.П.

Судді: Шеремета Н.О.

Мельничук О.Я.