Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/1939/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.08.2021 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого Надопта А.А. при секретарі Кобрин Р.М., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування Виноградівської міської ради Берегівського району Закарпатської області, про визначення місця проживання дитини,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом, який обґрунтовує тим, що являється батьком малолітньому ОСОБА_3 , 2016 року народження. Мати дитини - дружина позивача померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За життя дружини подружжя проживало у родині померлої дружини за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті матері дитини позивач не міг надалі залишатися проживати в фактично вже чужій сім`ї та був вимушений невідкладно облаштовувати побут власного помешкання та створювати умови для належного матеріального оточення сина, вирішити питання влаштування дитини до дошкільного навчального закладу в м.Виноградів. На цей період дитина залишилася проживати разом з відповідачем (своєю бабою). З метою уникнення різкої зміни оточуючого середовища сина та створення адаптивних передумов для зміни місця проживання позивач нормально ставився до такої ситуації, був впевнений у доцільності таких тимчасових обставин.

Однак після того, як позивач порушив питання зміни місця проживання власної дитини та спільного проживання разом з сином, баба дитини (мати покійної дружини) відмовляється передавати позивачу сина, створює фактичні перешкоди у єдності сім`ї. До теперішнього часу сторони не дійшли згоди щодо місця проживання дитини.

З наведених підстав позивач просить визначити місце проживання сина з ним.

В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву в якій заявлені вимоги підтримав повністю з наведених вище підстав. Просив позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач відзив на позовну заяву не подала, в судове засідання, не з`явилася, подала до суду заяву в якій викладені позивачем доводи та вимоги визнала повністю та не заперечила проти визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , 2016 року народження разом з батьком - позивачем по справі.

Представник третьої особи - органу Орган опіки та піклування Виноградівської міської ради, в судове засідання не з`явився, подав на адресу суду заяву, в якій просить розглядати дану справу та вирішити питання про місце проживання малолітньої дитини без його участі, з врахуванням позиції викладеної у висновку органу опіки та піклування № 03-10/2515 від 22.07.2021 року про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, з врахуванням того, що відповідачем позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ч.4 ст.206 ЦПК України визнання відповідачем позову прийнято судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, дослідивши зібрані у справі докази, з`ясувавши дійсні причини пред`явлення позову, взявши до уваги фактичні обставини справи, доходить висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що позивач являється батьком малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Мати дитини - ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом встановлено, що після смерті матері дитин залишилася проживати разом з Бабусею ОСОБА_4 , - відповідачем по справі.

Частиною 4 статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

За змістом ч.1 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Як слідує зі змісту ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Матеріали справи вказують на відсутність укладеного між сторонами, які проживають окремо, договору про визначення місця проживання малолітньої дитини.

Як стверджено сторонами та це доводиться висновком органу опіки та піклування Виноградівської міської ради Берегівського району Закарпатської області від № 02-10/2515 від 22.07.2021 року, малолітій ОСОБА_3 , проживає разом з бабусею ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 . Питання щодо визначення місця проживання малолітньої дитини розглядалось на засіданні комісії та за встановлених обставин, орган опіки та піклування не знайшов підстав заперечувати проти проживання малолітньої дитини з її батьком - позивачем у справі, та висновком встановлено, що доцільним буде визначити місце проживання дитини з батьком - позивачем у справі.

З письмових доказів слідує, що позивач є матеріально забезпеченим, по місцю проживання характеризується виключно з позитивної сторони.

При вирішенні питань, що торкаються дітей, згідно ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Україною 27.02.1991 року, суд має виходити з принципу максимального забезпечення інтересів дитини, її захисту і забезпечення турботи про неї. При вирішенні такого спору суди повинні виходити не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дітей та умов їх нормального виховання.

Відповідно до положень ст. 163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними.

Батьки мають право вимагати відібрання малолітньої дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду.

Суд може відмовити у відібранні малолітньої дитини і переданні її батькам або одному з них, якщо буде встановлено, що це суперечить її інтересам.

Таким чином, національний Закон закріплює переважне право батьків на проживання разом із малолітньою дитиною, при цьому Закон допускає випадки, що батькам може бути відмовлено в цьому, якщо це буде суперечити інтересам дитини.

В судовому засіданні не встановлено обставин, які б унеможливлювали визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , разом з батьком.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження.

Та обставина, що позивач має можливість утримувати сина та підтримувати належні умови його виховання і розвитку підтверджується матеріалами справи, в тому числі, і висновком органу опіки та піклування Виноградівської міської ради Берегівського району Закарпатської області від № 02-10/2515 від 22.07.2021 року.

Отже, з урахуванням пріоритетності прав та інтересів дитини, можливості батька щодо створення найліпших умов для виховання, суд, за встановлених обставин, вважає, що саме батько малолітньої дитини створює належні умови для її повноцінного виховання та розвитку, дбає про дитину в належний спосіб.

Крім цього, при вирішенні зазначеної вимоги позивача, суд враховує позицію відповідача, яка визнала і погодилась із заявленими позивачем позовними вимогами, а також те, що орган опіки та піклування Виноградівської міської ради надав висновок про доцільність визначення місця проживання дитини з позивачем.

Таким чином, враховуючи інтереси малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд вважає за доцільне визначити місцем проживання останнього - місце проживання його батька - позивача ОСОБА_1 врахувавши ту обставину, що зареєстроване його місце проживання: АДРЕСА_2 .

Керуючись ст. ст. 4, 10, 11,12, 13, 76-80, 81, 83, 141, 200, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов - задовольнити повністю.

Визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

ГоловуючийА. А. Надопта