Номер провадження: 22-ц/813/2233/21
Номер справи місцевого суду: 495/7278/19
Головуючий у першій інстанції Прийомова О.Ю.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» - Крилової Олени Леонідівни на рішення Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 29 липня 2020 року в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

13 серпня 2019 року представник позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, відповідно до вимог ст.ст. 509, 525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1050, 1054 ЦК України просить суд: стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 17461,32 грн за кредитним договором № б/н від 25.10.2010 року, судові витрати у розмірі 1921,00 грн. Свої вимоги мотивував тим, що 25.10.2010 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» надав відповідачу кредит у розмірі 8000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач, у свою чергу, прийняв на себе зобов`язання по поверненню наданого кредиту і виплаті нарахованих відсотків у порядку, розмірі і терміни, передбачені договором. У зв`язку з порушенням виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором б/н від 25.10.2010 року позивач вимушений звернутися з позовом до суду (а.с. 1-3).

Рішенням Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 29 липня 2020 року (головуючий - суддя Прийомова О.Ю.) позов Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за кредитом у розмірі 7798,94 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» судовий збір у розмірі 861,43 грн. У задоволенні решти позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено (а.с. 128-136).

19 серпня 2020 року засобами поштового зв`язку представник Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - Крилова Олена Леонідівна направила апеляційну скаргу на рішення від 29 липня 2020 року. Скаржник зазначає у апеляційні скарзі, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідача відсотків по кредиту, пені та штрафів через неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. З підписаної особисто відповідачем Довідки про умови кредитування вбачається, що сторонами було погоджено усі істотні умови договору. Скаржник зазначає, що суд не мав жодних підстав відмовляти у стягненні простроченого тіла кредиту, оскільки відповідач ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідача у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення Відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження. Також, одночасно із вищезазначеним свідченням приєднання до Угоди відповідача, дія Договору підтверджується фактом користування відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів, що повністю узгоджується з ч. 2 ст. 642 ЦК України, згідно з якою особа, яка одержала пропозицію укласти договір у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Підписанням анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, відповідач погодився з умовами та правилами надання банком послуг, які разом з Заявою та зразками підписів складають змішаний договір банківського рахунку і кредитного договору, про визнання недійсності або нікчемності якого відповідачем не заявлялось, та якими передбачено обов`язок сплати відповідачем відсотків за користування кредитом, пені та штрафів у розмірі, заявленому позивачем у позовній заяві. Відсутність підпису на самих Умовах не свідчить про те, що відповідач не був ознайомлений з ними, не означає відсутність договірних правовідносин між сторонами та відсутність заборгованості. Суд першої інстанції, відмовивши у задоволенні частини позовних вимог, не застосував ст.ст. 218, 229, 230, 231 ГПК України, ст.ст. 510, 1048 ЦК України, чим фактично звільнив відповідача від відповідальності щодо сплати заборгованості за договором. Крім того, скаржник вважає, що відмовляючи у стягненні відсотків по кредиту, суд першої інстанції допускає грубе порушення основоположних норм банківського кредитування та ставить під загрозу фінансову стабільність банку, тому просить скасувати оскаржуване рішення в частині незадоволення позовних вимог та задовольнити позовні вимоги в цій частині (а.с. 137-144).

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Апеляційне провадження за скаргою представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Крилової Олени Леонідівни на рішення Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 29 липня 2020 року було відкрито в порядку спрощеного провадження.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 15, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Предметом розгляду даної справи є стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Приймаючи рішення у справі суд першої інстанції виходив з того, що Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача, тому судом не встановлено наявності належних і допустимих доказів, які б вказували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами договору. Також суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позову і в частині стягнення процентів кредиту, посилаючись на відсутність у матеріалах справи жодних інших належних да допустимих доказів погодження між сторонами умов кредитування (відсотків, штрафів, пені).

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності у матеріалах справи належних та допустимих доказів погодження між сторонами умов кредитування, та звертає увагу на наступне.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи, апелянт в позовній заяві зазначає, що ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 25.10.2010 року, згідно з якою отримала кредит у розмірі 8000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 1).

Однак, як вбачається з самої Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 25.10.2010 року, в графі «бажаний кредитний ліміт» 3000 грн (а.с. 7 зворот).

Як вбачається з Довідки про зміни умов кредитування, позивачу змінювали кредитний ліміт 8 разів. 04.12.2016 року він був збільшений до 7000 грн (а.с. 93).

Апеляційний суд також зазначає, що відомостей щодо процентів за користування кредитом, строків та порядку повернення коштів, розміру пені та штрафних санкцій за несвоєчасне погашення кредиту, тощо в анкеті-заяві не зазначено.

Як вбачається з виписки за договором №б/н станом на 18.05.2020 року, ОСОБА_1 користувалася кредитними карткою № НОМЕР_1 та здійснювала погашення за кредитним договором до 02.03.2019 (а.с. 87-92).

В подальшому, як вбачається з матеріалів справи, свої зобов`язання перед Банком відповідач не виконувала.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинне виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору. При цьому відповідач, як сторона кредитного договору зобов`язаний повернути позивачу одержаний кредит та сплатити відсотки (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки (пені).

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

З огляду на це, враховуючи те, що відповідач дійсно користувалась кредитними коштами, однак свої зобов`язання в повній мірі перед Банком не виконала, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи, апелянтом до апеляційної скарги було додано копію довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» від 25.10.2010 року, підписану відповідачем, в якій зазначено порядок нарахування пені за невчасне погашення заборгованості, розмір штрафів при порушенні термінів платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж 30 днів (а.с. 145). В апеляційній скарзі апелянт пояснює, що зазначений доказ не було подано до суду першої інстанції, оскільки про підстави відмови в частині позовних вимог та необхідність надання додаткових доказів для підтвердження таких позовних вимог стали відомі апелянту після отримання копії оскаржуваного рішення (а.с. 138).

Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Апеляційний суд не бере до уваги дану Довідку, оскільки апелянтом не доведено неможливість її подання до суду першої інстанції, що об`єктивно не залежало від нього. Оскільки апеляційним судом не взято до уваги надані позивачем докази до апеляційної скарги, а інші докази, подані під час розгляду справи в суді першої інстанції не підтверджують узгодження сторонами розміру відсоткової ставки, пені та штрафних санкцій за неналежне виконання умов кредитного договору, то апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Отже, враховуючи вище наведене, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, апеляційний суд на підставі ст. 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» - Крилової Олени Леонідівни залишити без задоволення.

Рішення Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 29 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання та подальшому оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

06.08.2021 року м. Одеса