Справа № 203/1906/21
Провадження № 2-з/0203/117/2021
УХВАЛА

30 липня 2021 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська, в особі головуючого судді Колесніченко О.В., розглянувши у провадженні № 2-з/0203/117/2021 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року ОСОБА_1 пред`явив через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська позов до ОСОБА_2 на предмет стягнення заборгованості у розмірі 26 161,97 доларів США за договором позики від 15 травня 2013 року, обґрунтовуючи вимоги тим, що 15 травня 2013 року відповідач позичив у нього кошти в розмірі 24 000 доларів США, про що надав власноручно написану розписку із зазначенням дати повернення коштів до 15 травня 2018 року, однак взяті на себе зобов`язання не виконав та грошові кошти не повернув, на підставі чого позивачем, у відповідності до ст. 625 ЦК України, нараховані 3% річних на суму заборгованості у розмірі 2161,97 доларів США за період з 15 травня 2018 року по 14 травня 2021 року, які просить стягнути позивач на свою користь та сплачений судовий збір у розмірі 7 227,85 грн.

27 липня 2021 року позивач подав через канцелярію суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту в межах заявлених позовних вимог у сумі 26 161,97 доларів США на рухове та нерухоме майно, що на праві власності належить відповідачеві ОСОБА_2 , та заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, здійснювати його реєстрацію та перереєстрацію, а також здійснювати його відчуження, з підстав того, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань за договором позики від 15 травня 2013 року вже тривалий час, внаслідок чого сума боргу значно збільшується перед позивачем, а відповідач має можливість відчужити на користь третіх осіб належне рухоме та нерухоме майно у межах суми боргу, що зробить неможливим виконання рішення суду та призведе до понесення позивачем додаткових матеріальних витрат та зусиль.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 27 липня 2021 року заява передана в провадження судді Колесніченко О.В.

Розглянувши заяву, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до положень частини 1ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Суд приймає до уваги роз`яснення, надані в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про судову практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» про те, що вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Слідуючи роз`ясненням, наданим у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року, суд приймає до уваги, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Таким чином, керуючись наведеними нормами цивільного процесуального законодавства та враховуючи роз`яснення наведеної постанови Пленуму ВСУ, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Судом встановлено, що предметом пред`явленого позову є стягнення з ОСОБА_2 боргу за договором позики від 13 травня 2013 року у загальному розмірі 26 161, 97 доларів США., виконання зобов`язань за яким згідно розписки від 15 травня 2013 року забезпечено заставою автомобіля відповідача.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принцип співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, виходячи з предмету заявлених вимог та їх підстав, враховуючи, що зобов`язання відповідача були забезпечені заставою автомобіля Лексус RX 300, державний номер НОМЕР_1 , суд приходить до висновку про відсутність підстав для забезпечення позову у заявлений спосіб, оскільки позивачем не зазначено підстав, з яких він вважає, що предметом застави не забезпечуються його вимоги, а також не зазначено на яке саме майно відповідача слід накладати арешт, з чого воно складається та чи відповідає його вартість сумі заявлених позовних вимог, а також не надав доказів належності такого майна відповідачеві, що виключає вжиття заявлених заходів забезпечення у заявлений спосіб, як співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, а відтак заява позивача не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.149,151,153,260 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, пред`явленого до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики відмовити.

Ухвала протягом 15 днів з дня підписання може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги відповідно до пп. пп. 15.1, 15.5 п. 15 ч. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в паперовій формі до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська з правом на поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження у разі подання скарги протягом 15 днів, починаючи з наступного за днем вручення копії цієї ухвали, а в іншій частині набирає законної сили з моменту підписання у день її складення.

Суддя О.В. Колесніченко