Дата документу 25.01.2021 Справа № 322/641/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 322/641/20 Головуючий у 1-й інстанції: Гасанбеков С.С.
Провадження № 22-ц/807/385/21 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» у особі представника Крилової Олени Леонідівни на рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 26 жовтня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 12.12.2012. Розмір кредитного ліміту для відповідача було встановлено на рівні 19000,00 грн. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Копії Витягу з «Умов та правил надання банківських послуг» та Витягу з «Тарифів Банку» позивач додав до позовної заяви.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.2.3, 2.1.2.4 lоговору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду щодо прийня-

ття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, згідно з якими обслуговується відповідач.

Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований

про умови кредитування в ПриватБанку, які були надані йому для ознайомлення в письмо-

вій формі.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. А відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 31.05.2020 має заборгованість в розмірі 13 921,47 грн., з яких: 8177,46 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 4 604,89 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; штрафи відповідно до пункту 2.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 639,12 грн. - штраф (процентна складова), яку банк просив стягнут з відповідача на свою користь.

Рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 26 жовтня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, АТ КБ «Приватбанк» у особі представника Крилової О.Л. подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість у зв`язку з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, порушенням судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовній вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що матеріали справи свідчать про доведеність фату укладання між позивачем та відповідачем договору, який складається не лише з анкети-заяви позичальника, а й також з Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів. Із виписки про рух коштів по картрахунку відповідача слідує, що відповідач користувався кредитними коштами, а також частково погашав заборгованість, що свідчить про згоду з умовами договору та визнання заборгованості за кредитом.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зі змісту статті 274 ч. 1 п.1 ЦПК України що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Тому апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задо-

волення.

За приписами чч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходів з безпідставності позовних вимог про стягнення відсотків, неустойки через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті у анкеті-заяві, а витяг з Тарифів, Умов та правил надання банківських послуг, розміщених на сайті банку, не може вважатися складовою частиною спірного договору; при цьому відмовляючи в стягненні тіла кредиту, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідачем була погашена заборгованість перед банком в повному обсягу.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та відповідають приписам правильно застосованих судом норм матеріального права, якими врегульовані спірні правовідносини у цій справі.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Зважаючи на вказані норми, слід ретельно встановити, які істотні умови кредитного договору узгоджені між сторонами у підписаних ними документах, оскільки не підписані є нікчемними в силу положень ст.. 1055 ЦКУ і не створюють правових наслідків, обумовлених ними.

Саме таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року в справі №342/180/17.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Та судом при розгляді цієї справи вказана правова позиція Великої Палати Верховного Суду була врахована.

Судом встановлено, що 12.12.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг, складовими якого банком визначені: заява клієнта, Умови та правила надання банківських послуг, що підтверджується заявою-анкетою відповідача від 12.12.2012р, підписаною ним.

Відповідно до зазначеного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку.

Згідно з доданим до позовної заяви розрахунком заборгованості станом на 31.05.2020 відповідач через неналежне виконання умов договору від 12.12.2012 має заборгованість у розмірі 13 921,47 грн., з яких: 8177,46 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 4 604,89 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 1139,12 грн. - заборгованість по судовим штрафам.

Отже, банк, пред`являючи вимоги про погашення заборгованості за договором, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, якими є заборгованість за простроченими відсотками за користування кредитними коштами, а також штрафи.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 12.12.2012, посилався на Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розміщені на сайті: https://privatbank.ua як невід`ємні частини спірного договору.

Між тим, матеріалами справи підтверджено, що у заяві позичальника від 12.12.2012 процентна ставка не зазначена. А також у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Тому банк нарахував їх на підставі Тарифів і Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказані Тарифи з обслуговування кредитних карт "Універсальна", Умови та правила надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору від 12.12.2012 року.

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 4 604,89 грн. та штрафів в розмірі 1139,12 грн. є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Разом з тим, судом першої інстанції правомірно зроблено висновок, що кредитний договір фактично є укладеним, оскільки банком підтверджено надання кредитних коштів відповідачу та отримання їх останнім, якими він фактично користувався, що вбачається з Виписки про рух коштів по картрахунку відповідача.

Суд погодився з доказаністю факту укладення договору, взявши до уваги цю Виписку про рух коштів, а також правильно визнав, що, оскільки істотні умови кредитного договору не визначались будь-яким підписаним документом, то у банку немає підстав для нарахування відсотків та штрафів, а тому і їх стягнення з відповідача. Відтак, і для спрямування вкладених відповідачем на картку коштів на їх погашення.

Судом за випискою про рух коштів було ретельно досліджено: користування кредитними коштами з боку відповідача, всі здійснені банком нарахування, враховано внесені відповідачем на картку кошти, їх спрямування банком на погашення заборгованості, автоматичні списання банком коштів відповідача.

Дійшовши правильного висновку про те, що банк не міг нараховувати відповідачу проценти, неустойку, комісії, суд обґрунтовано згрупував всі кошти, що були спрямовані на погашенні цих нарахувань, та спрямував їх на погашення взятих у кредит коштів, навівши відповідних розрахунок.

У розрахунку позивача зазначена заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором від 12.12.2012 в розмірі 8177,46 грн., проте дана сума є необґрунтованою, з огляду на таке.

Беручи до уваги безпідставність нарахування позивачем процентів та неустойки за кредитним договором від 12.12.2012, суд визначає розмір основного боргу (тіла кредиту) за цим договором шляхом вирахування різниці між сумою фактично використаних відповідачем кредитних коштів та сумою сплачених ним коштів на погашення заборгованості.

Згідно з розрахунком загальна сума витрачених кредитних коштів з 24.07.2020 по 31.05.2020 становить: 18002,26 + 36,36 = 18 038,62? грн.

Згідно з розрахунком станом на 31.05.2020 відповідачем сплачено на погашення заборгованості всього 28 269,85 грн. При цьому, згідно із вказаним розрахунком, частину сплачених відповідачем сум позивач спрямовував на погашення процентів всього - 16 877,12 грн., підстави для нарахування яких були відсутні.

Отже, основна сума боргу (тіла кредиту) за кредитним договором від 12.12.2012 станом на 31.05.2020 дорівнює: 18 038,62? - 28 269,85 = -10 231,23 грн., тобто фактично відсутня.

Апеляційний суд, дослідивши виписку по особовому рахунку ОСОБА_1 та перевіривши зроблений судом розрахунок, погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відсутності заборгованості за тілом кредиту, оскільки сума, внесена відповідачем на погашення заборгованості перевищує суму витрачених відповідачем коштів.

Таким чином, наявність заборгованості за тілом кредиту спростовується доказами наявними в матеріалах справи.

Посилання АТ КБ "ПриватБанк" на приєднання ОСОБА_1 до Умов та правил надання банківських послуг, про що свідчить користування кредитними коштами та часткове погашення заборгованості, є неприйнятними, оскільки позивачем не доведено укладення договору на зазначених ним в позовній заяві умовах.

Суд надає оцінку зібраним у справі доказам як кожному доказу окремо, такі і їх сукупності, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Та цих вимог процесуального закону було дотримано судом при розгляді цієї справи.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та обставини справи, вважає, що висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору є правильними, а рішення законним та обґрунтованим.

Належних, достовірних та достатніх доказів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

Колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, що є підставою відповідно до вимог статті 375 ЦПК України для залишенню апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» у особі представника Крилової Олени Леонідівни залишити без задоволення.

Рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 26 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише у випадку, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково

Постанова прийнята, складена та підписана 25 січня 2021 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Подліянова Г.С.