Справа №173/1621/21
Провадження №2/173/809/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2021 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої судді Петрюк Т.М.

При секретарі Рудовій Л.В.

За участю: позивача - ОСОБА_1

Відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, за правилами загального позовного провадження, в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Тітовський Сергій Іванович про визнання права власності в порядку спадкування -

ВСТАНОВИВ:

20.08.2021 року до суду звернулася позивач ОСОБА_1 , з позовом про визнання права власності в порядку спадкування до відповідачів ОСОБА_2 ,. і ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Тітовський С.І.

02.09.2021 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 03.09.2021 року відкрите провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального провадження в підготовче судове засідання на 08.11.2021 року

Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України.

08.11.2021 року і підготовчому судовому засіданні оголошена вступна і резолютивна частина рішення.

Згідно поданої позовної заяви позивач просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на нерухоме майно, житловий будинок АДРЕСА_1 , після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її бабуся, ОСОБА_4 . ОСОБА_4 , склала заповіт де зазначено, що на випадок її смерті все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право вона заповідає, своєму синові, батьку позивача, ОСОБА_3 . Заповіт посвідчений 11.04.1978 року у виконавчому Першотравенської сільської ради депутатів трудящих П`ятихатського району Дніпропетровської області, реєстровий номер 45.

Відповідно до дозволу від 07.09.1963 року виконавчий комітет П`ятихатської ради депутатів трудящих Дніпропетровської області дозволив ОСОБА_4 , будівництво житлового будинку на ділянці 0.50 га. На підставі даного рішення було видане свідоцтво на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР. Дані документи підтверджують право власності ОСОБА_4 ,. на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_4 , її батько, ОСОБА_3 , вступив в спадщину за заповітом після смерті своєї матері шляхом володіння спадковим майном, але спадкових прав на зазначений житловий будинок не оформив.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її батько ОСОБА_3 .

Після смерті батька залишилось спадкове майно, яке складається в тому числі з домоволодіння, розташованого по за адресою: АДРЕСА_1 .

Після смерті батька вона звернулася до приватного нотаріуса Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Тітовського С.І., із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений будинок з господарськими спорудами, але постановою приватного нотаріуса Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Тітовського С.І., від 03.08.2021 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок, що й стало підставою звернення до суду.

В підготовчому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала за підставами, викладеними в позовній заяві та просила їх задовольнити. в повному обсязі.

Відповідачі, ОСОБА_2 ,.і ОСОБА_2 , в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнали. Пояснили, що вони не претендують на цю спадщину і не заперечують проти визнання права власності на будинок за позивачкою. Вони усвідомлюють той факт, що після визнання права власності на житловий будинок за позивачкою вони втрачають право на його успадкування і з цим погоджуються. Також підтвердили, що даний будинок був побудований їхньою бабусею, а потім в будинку проживали їх батьки.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Тітовський С.І., в судове засідання не з`явився, про дату час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення сторін, інших учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Між сторонами виникли правовідносини, що виникають із права власності на нерухоме майно. Способом захисту порушених цивільних прав позивачем визначено визнання права власності, з яким погоджується суд. Даний спосіб захисту порушених прав передбачений ст. 16, ЦК України.

Судом встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивача - ОСОБА_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про смерть та про народження.

Після смерті ОСОБА_3 , залишилось спадкове майно, яке складається з домоволодіння, розташованого по за адресою: АДРЕСА_1 .

Після смерті батька, ОСОБА_3 ,. позивачка звернулася до приватного нотаріуса Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Тітовського С.І., із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений будинок з господарськими спорудами, але постановою приватного нотаріуса Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Тітовського С.І., від 03.08.2021 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок, що підтверджується копією постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч.1 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК - право власності вважається набутим правомірним, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що відповідно до дозволу від 07.09.1963 року виконавчий комітет П`ятихатської ради депутатів трудящих Дніпропетровської області дозволив ОСОБА_4 , матері спадкодавця ОСОБА_3 , будівництво житлового будинку на ділянці 0.50 га. На підставі даного рішення було видане свідоцтво на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР, що підтверджується копією дозволу та свідоцтва на забудову в сільських населених пунктах

Відповідно до ст. 39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» - замовник зобов`язаний протягом семи календарних днів з дня введення в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта письмово проінформувати про це місцевий орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування за місцем знаходження об`єкта будівництва.

Механізм прийняття в експлуатацію таких об`єктів і проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та їх інженерних мереж визначено наказом Мінрегіону від 24.06.2011 року № 91 «Про затвердження Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків АДРЕСА_2 та П категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж».

Відповідно до п. 3.1 вищезазначеного Порядку документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, прибудов до них вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складаний за результатами технічної інвентаризації.

Виходячи з вищевикладеного, судом встановлено, що так як будинок був побудований бабусею позивача в 1962 році, що підтверджується даними технічного паспорта на будинок, тобто до 05.08.1992 року, то введення його в експлуатацію не потребується, так як на будинок складений технічний паспорт за результатами технічної інвентаризації. Тобто побудований будинок не є самочинним будівництвом.

Таким чином за життя у покійної ОСОБА_4 , виникло право власності на зазначений вище спадковий будинок в результаті його забудови на підставі дозвільних документів.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла бабуся позивачки, ОСОБА_4 , яка за життя склала заповіт яким , що на випадок її смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право вона заповіла, своєму синові, батьку позивача ОСОБА_3 . Заповіт посвідчений 11.04.1978 року у виконавчому Першотравенської сільської ради депутатів трудящих П`ятихатського району Дніпропетровської області, реєстровий номер 45, що підтверджується копією заповіту.

Спадкоємець ОСОБА_3 ,. вступив спадщину, шляхом фактичного прийняття спадкового майна, так як протягом всього свого життя проживав разом із сім`єю у вказаному будинку, що підтверджується сторонами, а також копією паспорта ОСОБА_3 з якої вбачається, що останній був зареєстрований у вказаному будинку, довідкою Верхньодніпровської міської ради № 212 від 29.04.2021 року.

Враховуючи, що спадкодавець ОСОБА_4 померла в 1989 році, тобто до набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року, який набрав чинності 01.01.2004 року, спадкування після смерті ОСОБА_4 , здійснювалося за нормами Цивільного кодексу УРСР, в редакції 1963 року.

Згідно абзаців 2, 3 п. 1 постанови Пленуму Верхнього суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» - Відносини спадкування регулюються правилами ЦК ( 435-15 ), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР ( 1540-06) (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК ( 435-15 ) і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Пунктом 5 Прикінцевих і перехідних положень ЦК передбачено, що Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР - Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Оскільки ОСОБА_3 , після смерті матері вступив в управління спадковим майном, а саме будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 . Останній вважається таким, що прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_4 ,. у нього виникло право власності на зазначений вище будинок в порядку спадкування

Таким чином судом встановлено, за життя у покійного ОСОБА_3 , виникло право власності на новозбудований будинок, яке він не оформив в установленому порядку не отримавши свідоцтва про на спадкування та не зареєстрував право власності на даний будинок.

Підстави припинення права власності передбачені ст. 346, 378 ЦК України, ст. 140 ЗК України, але ці норми не містять таку правову підставу припинення права власності, як смерть власника та нездійснення ним реєстрації права власності на майно, яке ним вже отримане.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємці за законом чи за заповітом мають право прийняти спадщину або не прийняти її.

Судом встановлено, що позивач є донькою померлого ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження та спадкоємцем за законом першої черги.

Інші спадкоємці ОСОБА_2 , і ОСОБА_2 ,. брати позивачки, не претендують на дану спадщину та просили визнати за позивачкою право власності на спадковий будинок..

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе визнати за спадкоємцем позивачем ОСОБА_1 , право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою по АДРЕСА_1 після смерті батька , ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Понесені судові витрати по сплаті судового збору всумі 908.00 грн.,, покласти на позивача, оскільки суд не вбачає вини відповідачів у даному спорі. А необхідність звернення позивачки до суду виникла в зв`язку з неналежним оформленням спадкодавцем своїх прав на спадкове майно.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Тітовський Сергій Іванович про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_3 право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою по АДРЕСА_1 після смерті батька , ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1

Понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908.00 грн. покласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_3

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлений 16.11.2021 року

Суддя Петрюк Т.М.

Направлене до ЄДРСР: 19.11.2021 року

Дата набрання законної сили 17.12.2021 року