Єдиний унікальний номер справи 333/5634/18
Номер провадження 2-п/333/51/21
УХВАЛА

Іменем України

про залишення заяви без розгляду

14 липня 2021 року місто Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді: Стоматова Е.Г., за участю: секретаря судового засідання Артеменко А.М., заявника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя, цивільну справа за заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про перегляд заочного рішення № 333/5634/18 від 13 грудня 2018 року за позовною заявою АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКА «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя перебувала цивільна справа № 333/5634/18 за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКА «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Комунаського районного суду м. Запоріжжя від 13 грудня 2018 року позов задоволено: стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 20.10.2011 року в загальному розмірі 81 727 гривень 03 копійок та судовий збір в розмірі 1 762 гривень 00 копійок.

19 квітня 2021 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя від ОСОБА_1 надійшла заява про перегляд заочного рішення по цивільній справі № 333/5634/18 від 13 грудня 2018 року.

В обґрунтування зазначеної заяви зазначено, що ОСОБА_2 був її чоловіком, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 він помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 . Я є спадкоємцем після померлого чоловіка. Про наявність зазначеного рішення суду їй стало відомо у квітні 2021 року від колекторів, які погрожували по телефону, і вона відразу звернулася до суду з заявою про видачу цього рішення, про існування якого та про кредит взагалі нічого не знала. Рішення суду отримала у канцелярії суду 13.04.2021 року, раніше поштою воно ні чоловікові, ні їй не направлялося.

Судові повістки її чоловік не отримував, адресу свого проживання у цей період він не змінював, вони разом зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 із 05.06.1990 року, тому, винесення рішення у його відсутність є незаконним.

З тексту рішення слідує, що 20.10.2011 року між Акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №б/н від 20.10.2011 року, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 18 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

ОСОБА_2 останній раз погашав кредит у року, розмір відсотків за користування кредитом у позові банку явно завищений, строк нарахування перевищує три роки, що є підставою для застосування наслідків пропуску строку позовної давності.

У судовому засіданні заявник підтримала заяву та просила задовольнити з підстав викладених у ній.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день ,час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі.

Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги заяву позивача, суд приходить до наступного.

Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення заборгованості включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 та 1282 ЦК України.

Згідно статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У пункті 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року роз`яснено, що з урахуванням положення ст.1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки у тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише: у разі прийняття майна у спадщину; у межах вартості успадкованого майна; у розмірі, яка виникла за життя спадкодавця.

Заявник у своїй заяві як на підставу задоволення заяви про перегляд заочного рішення покликається на те, що вона постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки зареєстрована за його адресою, а тому вважається такою, що прийняла спадщину і повинна нести цивільно-правову відповідальність за борги спадкодавця.

Відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Суд звертає увагу на те, що всупереч наведеним вище нормам, заявник не долучила до матеріалів справи жодного доказу на підтвердження того, що після смерті ОСОБА_2 саме ОСОБА_1 отримала від нього у спадщину майно, вартість якого відповідає ціні позову.

Суд зазначає,що надані заявником копія паспорту ОСОБА_1 та копія будинкової книги в яких зазначено місце реєстрації обох: АДРЕСА_2 , не є належними та допустимими доказами на підтвердження факту спільного проживання заявника із померлим ОСОБА_2 на час відкриття спадщини.

За таких обставин, суд вважає, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження спільного проживання відповідача із спадкодавцем (позичальником) на час відкриття спадщини.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Посилання банку лише на спільне місце реєстрації відповідача з спадкодавцем, без надання доказів наявності, об`єму та вартості спадкового майна після смерті спадкодавця, доказів того, що відповідач є єдиним спадкоємцем після смерті.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст.. 133, 257-260 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про перегляд заочного рішення № 333/5634/18 від 13 грудня 2018 року за позовною заявою АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКА «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 15-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 14 липня 2021 року.

Суддя Комунарського районного суду

міста Запоріжжя Е.Г.Стоматов