Номер провадження 2/243/3102/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«19» листопада 2021 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Агеєвої О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Чуйко Д.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання нарахувати та виплатити страхові виплати, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання нарахувати та виплатити страхові виплати, яку обґрунтував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді недоотриманих страхових виплат.

Справа про страхові виплати ОСОБА_2 знаходилась на обліку у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Донецькому міському відділенні у Куйбишевському районі управління Донецької області з 01 квітня 2001 року по 30 червня 2014 року. Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Донецьк було переміщено із зони проведення АТО та було зареєстровано у м. Дружківка. З 01 грудня 2015 року призупинено здійснення нарахування страхових виплат потерпілим на виробництві (членам їх сімей) у відділенні, яке переміщене на територію, що контролюється українською владою.

При переміщенні відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Донецьк Донецької області із зони проведення АТО усі документи щодо діяльності Фонду у тому числі особисті справи потерпілих на виробництві залишились на непідконтрольній території.

Страхові виплати потерпілому ОСОБА_2 Дружківським міським відділенням УВД ФССУ в Донецькій області не нараховувалися та не виплачувалися. Тобто, ОСОБА_2 за життя не скористався своїм правом на отримання належних йому сум страхових виплат, та не звернувся до робочих органів виконавчої дирекції Фонду з заявою про продовження страхових виплат як внутрішньо переміщена особа.

В зв`язку з викладеним просить суд визнати протиправними дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо припинення щомісячних грошових сум в разі часткової чи повної втрати працездатності ОСОБА_2 з 01 липня 2014 року по 13 квітня 2020 року та зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 заборгованість недоотриманих страхових виплат ОСОБА_2 з 01 липня 2014 року по 13 квітня 2020 року.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області до суду надало заперечення в якому зазначено, що ОСОБА_2 , який є батьком позивача, перебував на обліку в Фонді та отримував страхові виплати у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Куйбишевському районі м. Донецька.

Через проведення антитерористичної операції в окремих районах Донецької та Луганської областей органи Фонду соціального страхування припинили свої повноваження. 28 листопада 2014 року припинено щомісячні страхові виплати ОСОБА_2 з 01 липня 2014 року через відсутність первинної довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. ОСОБА_2 за життя не оскаржив, тим самим погодився з діями Фонду.

Позивач звернувся до суду щодо стягнення в порядку спадкування страхових виплат ОСОБА_2 , посилаючись на ст. 1216 ЦК України, проте, існують такі спадкові права, які можуть переходити у порядку спадкування, але їхній перехід може бути обмежений на підставі прямої вказівки закону.

Відповідно до ст. 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Отже, припинення нарахування Фондом соціального страхування соціальних виплат ОСОБА_2 здійснено з липня 2014 року, тобто за його життя, але він не виявив бажання відновити нарахування щомісячних страхових виплат, а отже вказані суми йому за життя не нараховувались, а тому вони не можуть входити до складу спадщини після йог смерті.

Просить суд відмовити у задоволенні вимог позивача.

Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 26 вересня 1985 року.

Згідно зі Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 20 серпня 2020 року Слов`янським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Донецьку, про що складено відповідний Актовий запис № 88.

З Листа Дружківського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 24 листопада 2021 року вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , перебував на обліку у Донецькому міському відділенні у Куйбишевському районі управління з 01 квітня 2001 року, де отримував страхові виплати по 30 червня 2014 року. Починаючи з 01 липня 2014 року ОСОБА_2 не звертався до будь-яких робочих органів виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України із заявою про продовження страхових виплат як внутрішньо переміщена особа та за життя не скористався своїм правом на отримання належних йому сум страхових виплат у зв`язку з чим заборгованість зі страхових виплат перед потерпілим відсутня.

З червня 2014 року по теперішній час м. Донецьк знаходиться на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження згідно з Переліком населених пунктів, затвердженим Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р.

Особи з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, мають право на одержання страхових виплат за умови переміщення в населенні пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, і звернення до структурного підрозділу місцевої державної адміністрації з питань соціального захисту та взяття на облік, що має бути підтверджено довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Потерпілий з 01 липня 2014 року по день смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , не набув статусу внутрішньо переміщеної особи та не звертався із заявою для продовження щомісячних страхових виплат до будь-якого відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України, тобто не скористався своїм правом на отримання страхових виплат. У зв`язку з чим нарахування щомісячних страхових виплат відділеннями не проводилось, а отже суми, що йому були нараховані та не виплачені Фондом відсутні.

Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України), крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (стаття 1219 ЦК України).

Проте, існують такі спадкові права, які можуть переходити у порядку спадкування, але їхній перехід може бути обмежений на підставі прямої вказівки закону.

Так, у відповідності до статті 1227 ЦК України, згідно з якою суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя (виплати нараховані, але не отримані спадкодавцем), передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

При вирішенні спорів про право на спадщину на належні спадкодавцю за життя суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, визначальним є те, чи були такі виплати нараховані спадкодавцеві за життя, оскільки лише за умови, що такі суми були нараховані за життя, проте не отримані спадкодавцем, вони можуть увійти до складу спадщини.

ОСОБА_2 , як потерпілий на виробництві, перебував на постійному обліку у Донецькому міському відділенні у Куйбишевському районі управління з 01 квітня 2001 року, де отримував страхові виплати по 30 червня 2014 року.

Постановою Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України № 0517/2574/2574/11 від 28 листопада 2014 року, припинено ОСОБА_2 щомісячна сума часткової чи повної втрати професійної працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку в розмірі 3228,35 грн. причина припинення - відсутність первинної довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Виплату припинено з 01 липня 2014 року.

ОСОБА_2 не є внутрішньо переміщеною особою, та відповідно до свідоцтва про смерть від 20 серпня 2020 року, він помер у м. Донецьку, тобто він із району проведення АТО тимчасово не переселився на контрольовану територію.

Ненадання за життя ОСОБА_2 , який не є внутрішньо переміщеною особою, довідки про взяття його на облік як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення АТО, не є підставою для ненарахування чи невиплати страхових виплат.

Проте припинення нарахування органами виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України страхових виплат ОСОБА_2 здійснено з 01 липня 2014 року, тобто за життя ОСОБА_2 , але останній у встановленому законом порядку не оскаржив дії відповідача, тобто за життя не виявив інтересу та волі на те, щоб поновити нарахування страхових виплат, а отже, суми страхових виплат йому за життя не нараховувались, а тому вони не можуть входити до складу спадщини після його смерті.

Отже, страхові виплати, недоотримані ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01 липня 2014 року по 13 квітня 2020 року, які позивач просить суд зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити, не увійшли до складу спадщини у зв`язку з тим, що відповідно до вимог цивільного законодавства до складу спадкового майна входить лише призначена сума страхових виплат, а право на її призначення та виплату згідно із статтею 1219 ЦК України до складу спадщини не входить.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто майже через шість років від дати прийняття органами виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України рішення про припинення виплати щомісячної грошової суми у разі часткової чи повної втрати професійної працездатності, а отже, ОСОБА_1 як спадкоємець не має права на те, що за життя спадкодавця йому не нараховано, враховуючи, що спадкодавець дій відповідача із не нарахування вказаних страхових виплат не оскаржував.

Суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки ОСОБА_2 за життя не здійснено страхових нарахувань, починаючи з 01 липня 2014 року по 13 квітня 2020 року, а отже, ОСОБА_1 не набув право на отримання ненарахованих та невиплачених страхових виплат ОСОБА_2 за період з 01 липня 2014 року по 13 квітня 2020 року.

З огляду на викладене, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо припинення щомісячних грошових сум в разі часткової чи повної втрати працездатності ОСОБА_2 з 01 липня 2014 року по 13 квітня 2020 року та зобов`язання Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 заборгованість недоотриманих страхових виплат ОСОБА_2 з 01 липня 2014 року по 13 квітня 2020 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вищевикладене узгоджується із правовим висновком, викладеним Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 26 лютого 2020 року по справі № 243/2404/19-ц, а також у постанові від 16 грудня 2020 року по справі № 428/12730/19.

Згідно із частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові, покладаються на позивача.

Таким чином, оскільки у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі, то сплачений ним судовий збір у розмірі 908,00 грн., враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, стягненню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.15,16,1216,1218-1219,1227 Цивільного Кодексу, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання нарахувати та виплатити страхові виплати - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Головуючий:

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області О.В.Агеєва