25 січня 2021 року Овідіопольський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Кочко В.К.,
при секретарі Савченко М.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні суду смт.Овідіополь цивільну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку зворотної вимоги (регресу)
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 06.11.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення виклику сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.
У вказаний строк відповідач не подав відзив на позовну заяву, який має відповідати вимогам ст.178 ЦПК України.
Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 18.07.2018 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та ОСОБА_3 , укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №5031681, предметом якого були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «MitsubishiASX», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 ». У відповідності до умов даного Договору, ПрАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування.
02.10.2018 року приблизно о 12:30 год. м. Одесі по вул. Средньофонтанська дорога, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ToyotaHILUX» державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля «MitsubishiASX», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », під керуванням ОСОБА_4 .
Внаслідок вище вказаної дорожньо-транспортної пригоди, застрахованому транспортному засобу «MitsubishiASX», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », було завдано механічних ушкоджень, що підтверджується Актом огляду транспортного засобу від 02.10.2018 року, відповідно до чого Страхувальник зазнав матеріального збитку.
Враховуючи вищенаведене, загальний розмір фактично понесених витрат ПрАТ «СК «ВУСО» склав 53 199 грн. 34 коп.
Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 як водія транспортного засобу «ToyotaHILUX» державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 », була застрахована за Полісом №АМ/2550932 в ПрАТ «СК «УНІКА», то керуючись ст.ст.6, 9, 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.993, ч.1 ст.1191 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування», ПрАТ «СК «ВУСО» звернулося до ПрАТ «СК «УНІКА» з вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу.
ПрАТ «СК «УНІКА» відшкодувало ПрАТ «СК «ВУСО» частину завданих відповідачем збитків в розмірі 37 192 грн. 06 коп.
Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням за полісом № АМ/2550932 склала: 16 007 грн. 28 коп.
Статтею 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) шкоди.
Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Як відомо, транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, а відтак на підставі ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Крім того, ч.1 ст.1191 України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Згідно ч.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників неземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно до ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Разом з тим згідно з ч.2 ст.1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
З огляду на вищезазначене, різниця між фактичним розміром збитків (вартістю відновлювального ремонту) та страховим відшкодуванням за Полісом №АМ/2550932 має бути сплачена відповідачем.
10 березня 2020 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та Фізичною особою- підприємцем ОСОБА_1 укладено Договір №10/03/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору.
Таким чином, до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з Відповідача вищевказаної суми боргу в порядку зворотної вимоги (регресу).
З метою дотримання положень ст.175 ЦПК України, позивач зазначає, що попередній (орієнтовний) розмір судових витрат, які він поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, становить 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп., що являє собою судовий збір сплачений за подання даної позовної заяви, а також витрати у розмірі 4 500 (чотири тисячі п`ятсот) грн. 00 коп., на оплату послуг адвоката відповідно до договору про надання правової допомоги №30/01/19 від 30.01.2019 року.
Таким чином, у зв`язку з вищевикладеним у позивача виникло право зворотної вимоги до ОСОБА_2 .
Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог.
Оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позов підлягає задоволенню.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 83, 89, 133, 141, 259, 263-265, 280, 285, 289 ЦПК України, суд
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , завдані збитки в порядку зворотної вимоги (регресу) в розмірі:16 007 (шістнадцять тисяч сім) гривень 28 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі: 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі: 4 500 (чотири тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Кочко В.К