Справа № 930/1867/20
Провадження № 22-ц/801/1155/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Науменко С. М.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2021 рокуСправа № 930/1867/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Войтка Ю.Б., Ковальчука О.В., секретар Ліннік Я.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 04 лютого 2021 року, ухвалене суддею Науменком С.М. в м. Немирові, дата складення повного рішення невідома, в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Немирівської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

встановив:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила визначити їй додатковий строк терміном три місяці для подальшого подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її баби ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер рідний дядько позивачки - ОСОБА_3 , який постійно проживав та був зареєстрований в с. Обідне Немирівського району Вінницької області.

Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається із житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , земельної ділянки для обслуговування цього житлового будинку загальною площею 0,8505 га, яка належить ОСОБА_3 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ВН № 062322 виданого 20.06.2000 та земельної ділянки призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,9822 га та яка належить померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ВН № 041477.

Як спадкоємиця п`ятої черги, у встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк, вона звернулася до Немирівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її дядька ОСОБА_3 05.11.2008. Державним нотаріусом Немирівської державної нотаріальної контори було відкрито спадкову справу № 45766781.

Однак, через відсутність документів, які підтверджують родинні відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виникла необхідність у встановленні юридичного факту родинних відносин із спадкодавцем, щоб отримати свідоцтво про право на спадщину.

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 16.04.2019 у справі № 140/466/19 встановлено факт родинних відносин.

Після набрання таким рішенням законної сили, вона звернулася до Немирівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, яку вона прийняла після смерті дядька, однак, державний нотаріус відмовила у видачі свідоцтва без винесення постанови про відмову у вчиненні такої нотаріальної дії, обґрунтовуючи тим, що на момент відкриття спадщини у житловому будинку, де був зареєстрований померлий ОСОБА_3 була зареєстрована його мати ОСОБА_2 і, на думку нотаріуса, в силу ст. 1268 ЦК України, остання прийняла спадщину, що відкрилася після смерті її сина.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 .

У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 являється бабою ОСОБА_1 , нотаріус надала усну консультацію щодо здійснення дій для оформлення прийнятої нею спадщини, а саме звернутися до органів нотаріату із заявою про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 її баби ОСОБА_2 .

10.10.2019 позивач звернулася до Немирівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після баби ОСОБА_2 . На вказану заяву Немирівською державною нотаріальною конторою Журавській М.А. надано письмову відповідь в якій говориться, що ОСОБА_1 пропустила встановлений законом 6-ти місячний строк для прийняття спадщини.

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 04 лютого 2021 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що висновок суду про неповажність пропуску строку для прийняття позивачем спадщини після смерті її баби є необґрунтованим; суд залишив поза увагою визнання позову належним відповідачем.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, прийшов до висновку, що твердження позивача про пропуск ним строку для прийняття спадщини не можуть бути визначені судом поважними, при цьому суд згадав у своєму рішенні правовий висновок Верховного Суду про те, що не знання про смерть спадкодавця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції, адже воно є обґрунтованим, так як суд встановив всі обставини справи та застосував норми матеріального права, які підлягали до застосування.

При розгляді апеляційної скарги судом було витребувано спадкову справу після смерті ОСОБА_3 , 1945 року народження.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , 1945 року народження.

Відповідно до матеріалів спадкової справи № 836/2008 (а.с.115-125) 05.11.2008 ОСОБА_1 до Державної нотаріальної контори подана нотаріально посвідчена її заява, в якій вказано, що вона приймає всю спадщину після смерті ОСОБА_3 як спадкоємець за законом.

ОСОБА_1 на момент звернення до державної нотаріальної контори була зареєстрована та проживала в м. Тетіїв Київської області.

В спадковій справі є довідка сільського голови Ковалівської сільської ради Немирівського району Вінницької області від 30.08.2018 року про те, що спадкоємцем на спадкове майно по закону після смерті ОСОБА_3 (мешкав в АДРЕСА_1 ) є племінниця ОСОБА_1 .

Звертаючись із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_1 вважала себе спадкоємцем п`ятої черги, до якої, відповідно до ст. 1265 ЦК України, включаються родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, і в порядку передбаченому ст. 1269 ЦК України (спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини), подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Однак, відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У вищезгаданій довідці сільського голови Ковалівської сільської ради говориться, що на момент відкриття спадщини у житловому будинку АДРЕСА_1 була зареєстрована мати ОСОБА_3 ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як вказав в судовому засіданні представник позивача, мати ОСОБА_3 ОСОБА_2 виїхала з Вінницької області у 2011 році, тобто через три роки після смерті ОСОБА_3 .

Доказів того, що ОСОБА_2 не проживала постійно із спадкодавцем на час смерті не має, а тому в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України остання вважається такою, що прийняла спадщину, як спадкоємець першої черги, а відтак ОСОБА_1 , як спадкоємець п`ятої черги, усувається від спадкування після смерті ОСОБА_3 .

Після того, як ОСОБА_2 в 2011 році залишила Вінницьку область, вона зареєстрована спочатку була у Миколаївській області, а потім у Луганській області, де ІНФОРМАЦІЯ_4 померла (витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть)( а.с. 121), отже, місцем відкриття спадщини є Луганська область.

До позовної заяви ОСОБА_1 надала рішення Немирівського районного суду від 16.04.2019, яким встановлено факт, що ОСОБА_1 є рідною племінницею ОСОБА_3 по лінії матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб (а.с.122), ОСОБА_2 отримала це прізвище після одруження з ОСОБА_5 , а дошлюбне прізвище - « ОСОБА_6 » таке ж, як і у матері ОСОБА_1 .

Отже, колегія суддів вважає, що та обставина, що ОСОБА_1 є онукою ОСОБА_2 підтверджується матеріалами справи, а тому, відповідно до ст. 1265 ЦК України, є спадкоємцем п`ятої черги.

Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Встановлено, що ОСОБА_1 постійно не проживала разом з спадкодавцем - ОСОБА_2 і заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) не подавала.

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Саме після смерті свої баби ОСОБА_1 просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

За змістом ст.1272 ЦК України, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.

Такий висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17. З указаним висновком погодився й Верховний Суд у постанові від 01 квітня 2019 року у справі № 643/3049/16-ц.

Таким чином, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Разом з тим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалим відрядженням, в тому числі закордонним; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Подібний висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16, Верховний Суд від таких висновків не відступав, про що свідчить практика застосування норм права у подібних правовідносинах, викладена у постановах від 18 січня 2018 року у справі № 198/476/16, від 1 лютого 2018 року у справі № 712/656/15, від 06 червня 2018 року у справі № 592/9058/17, від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц, від 25 квітня 2019 року у справі № 761/794/15-ц, від 17 червня 2020 року у справі № 520/10377/17, від 18 травня 2021 року № 615/1337/19 тощо.

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Лише після семи років після смерті ОСОБА_2 , ОСОБА_1 виявила бажання прийняти спадщину, звернувшись 10.10.2019 року до Немирівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (як вказано у відповіді зав. Немирівської державної нотаріальної контори від 27.12.2019 року на заяву ОСОБА_1 про прийняття спадщини (а.с.12)).

Суд наголошує, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 відсутня. Відсутня в матеріалах цивільної справи сама заява ОСОБА_1 від 10.10.2019 про прийняття спадщини, на яку нотаріус надав відповідь.

Дослідивши матеріали цивільної справи та спадкової справи, колегія суддів погоджується, що ОСОБА_1 взагалі не обґрунтувала причини пропуску шестимісячного строку, тобто не зазначила будь якої обставини на підтвердження цьому, а отже не довела поважність пропуску строку для прийняття спадщини.

Суд звертає увагу, що ОСОБА_1 працює приватним нотаріусом в м. Києві, і як вказав її представник в судовому засіданні, вона працює нотаріусом з 1996 року, що свідчить про наявність професійних навиків щодо порядку оформлення спадкових справ, в т.ч. обізнаність з порядком подання заяв про прийняття спадщини, зокрема, терміном подання таких заяв.

Крім того, ОСОБА_1 було відомо, що її баба ОСОБА_2 виїхала в Луганську область, а тому вона мала змогу цікавитися її життям та станом її здоров`я.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі наголошує на тому, що суд першої інстанції не взяв до уваги факт визнання позову органу місцевого самоврядування Ковалівською сільською радою, однак, такі доводи є помилковими.

Так, згідно із заявою сільського голови Ковалівської сільської ради Немирівського району Вінницької області від 25.09.2020, сільська рада позов визнала та не заперечувала проти ухвалення судом рішення про задоволення позову.

При цьому, представник Ковалівської сільської ради за згаданою заявою не приймав участі в судовому засіданні.

Частиною шостою статті 263 ЦПК України передбачено, що якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, суд не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи.

Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову, що в даному випадку відсутнє, з вищеописаних причин.

За таких обставин колегія суддів погоджується із висновком суду про те, що позивач всупереч вимогам статті 81 ЦПК України не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження того, що вона не мала можливості у визначений законом строк звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті в 2012 році її баби.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не є підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Тому апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін, оскільки воно ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 04 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 серпня 2021 року.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді Ю. Б. Войтко

О. В. Ковальчук