Справа 524/5845/19
Провадження № 2/524/50/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі головуючого судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря Кулинич М.М., представників позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 про стягнення збитків в сумі 737950,22 грн та моральної шкоди в сумі 10000 грн, ухвалив таке рішення.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 19.12.2018 між ним та відповідачем було укладено договір оренди транспортних засобів. На виконання умов договору, згідно акту приймання-передачі, 19.12.2018 він передав транспортні засоби, а фоп ОСОБА_6 прийняла їх в оренду. Строк оренди становив 3 роки. В порушення умов договору відповідач не сплачувала орендну плату та на його вимогу транспортні засоби для огляду не надала. На свій запит, він отримав відповідь про те, що транспортні засоби вийшли з ладу та були продані по запчастинам. За його заявою до ЄРДР були внесені відомості про кримінальне правопорушення. З урахуванням проведеного ним відчуження одного з автомобілів, розмір збитків складає 737950,22 грн, що дорівнює ринковій вартості транспортних засобів. Крім того вважає, що діями відповідача йому було завдано моральну шкоду, яка полягала у душевних стражданнях через пошкодження його власності, нервових хвилюваннях через поведінку відповідача, через яку він вимушений звертатись за правовою допомогою, що також спричиняє додаткові часові та фінансові витрати, порушує його нормальні життєві зв`язки.

В судовому засіданні 03.02.2020 позивач та його представник підтримали позов та просили його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Позивач вказав, що додаткову угоду від 20.12.2018 він не підписував. Повідомив, що відповідачем повернуто один транспортний засіб. Представник позивача зазначила, що позивачу на даний час не відомо, в якому стані транспортні засоби та чи використовуються вони відповідачем.

В судовому засіданні 25.01.2021 представник позивача просив врахувати положення законодавства та судову практику щодо обов`язковості договорів.

ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА

В своєму відзиві відповідач вказала, що заперечує проти задоволення позову в повному обсязі. Зазначила, що всупереч умовам договору оренди від 19.12.2018 транспортні засоби їй передані не були. Оскільки позивач виявив бажання підвищити розмір орендної плати вдвічі, вважає, що договір фактично ними не укладено. Вказала, що вимогу про погашення заборгованості від 12.06.2019 вона не отримувала і відповідь не надавала. Звертала увагу на те, що звернення позивача до правоохоронних органів не може бути підставою для стягнення збитків. Також просила врахувати, що на її думку фактами, які підтверджують не передання їй транспортних засобів є укладання додаткової угоди від 20.12.2018 та пояснення позивача про відчуження ним в березні транспортного засобу.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечувала з підстав, викладених у відзиві. Зазначила, що факт знищення транспортних засобів не було підтверджено позивачем. Також просила врахувати, що позивачем долучено рахунок-фактуру, як підтвердження понесення витрат на експертне дослідження, однак вказаний документ факт сплати відповідних коштів не підтверджує.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ ПО СПРАВІ

13 серпня 2019 року судом вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача в межах розміру позовних вимог 747950,22 грн.

21 жовтня 2019 року витребувано від приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Дудкіної Світлани Григорівни належним чином завірені копії Договору оренди(найму) транспортних засобів від 19.12.2018, укладеного між сторонами, зареєстрованого в реєстрі за №1492 та документів, які надавались сторонами для його укладання.

05 грудня 2019 року судом закрито підготовче провадження.

24 березня 2020 року витребувано від приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Дудкіної Світлани Григорівни належним чином завірену копію акту прийому-передачі транспортного засобу за договором оренди(найму) транспортних засобів від 19.12.2018, укладеним між сторонами.

12 серпня 2020 року судом було задоволено заяву відповідача та змінено заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 13 серпня 2019 року по справі 524/5845/19(Провадження № 2-з/524/79/19) у виді арешту на майно відповідача в межах розміру позовних вимог 747950,22 грн. Постановою Полтавського апеляційного суду від 02 листопада 2020 року ухвалу від 12 серпня 2020 року про зміну заходу забезпечення позову скасовано та ухвалено у справі нове рішення, яким відмовлено у задоволенні заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про заміну заходу забезпечення позову.

09 жовтня 2020 року залишено без задоволення клопотання представника позивача про витребування доказів.

25 січня 2021 року судом оглянуто оригінал(примірник ОСОБА_4 ) договору оренди(найму) транспортних засобів, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Дудкіною С.Г. за реєстровим номером 1492 та оригінал акту прийому-передачі транспортного засобу від 19 грудня 2018 року, а також оригінал наданої представником відповідача додаткової угоди до Договору оренди від 20.12.2018.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

19 грудня 2018 року між ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_5 , було укладено договір оренди(найму) транспортних засобів, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Дудкіною С.Г. за реєстровим номером 1492(далі Договір оренди).

Відповідно до п. 1.1 Договору оренди орендодавець зобов`язується передати, а Орендар прийняти в порядку та на умовах, визначених Договором, в строкове платне користування наступні транспортні засоби:

тип - Вантажний фургон Ізотермічний-С, марки ТАТА, модель LPT 613/58, випуску 2008 року, колір-синій, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , взятий на облік 21.03.2012 Кременчуцьким ВРЕР, який належить орендодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого 21.03.2012 Кременчуцьким ВРЕР(ТЗ-1).

тип - Вантажний бортовий-С1, марки ТАТА, модель LPT 613, випуску 2008 року, колір-червоний, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_5 , взятий на облік 04.03.2014 Кременчуцьким ВРЕР, який належить орендодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , виданого 04.03.2012 Кременчуцьким ВРЕР(ТЗ-2).

тип - Вантажний бортовийС, марки ТАТА, модель LPT 613/38, випуску 2008 року, колір-червоний, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_7 , реєстраційний номер НОМЕР_8 , взятий на облік 23.03.2012 Кременчуцьким ВРЕР, який належить орендодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_9 , виданого 23.03.2012 Кременчуцьким ВРЕР(ТЗ-3).

тип - Вантажний фургон-С, марки ТАТА, модель LPT 613, випуску 2008 року, колір-червоний, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_10 , реєстраційний номер НОМЕР_11 , взятий на облік 23.03.2012 Кременчуцьким ВРЕР, який належить орендодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_12 , виданого 23.03.2012 Кременчуцьким ВРЕР(ТЗ-4).

тип - Вантажний фургон Ізотермічний-С, марки ТАТА, модель LPT 613/40, випуску 2009 року, колір білий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_13 , реєстраційний номер НОМЕР_14 , взятий на облік 21.03.2012 Кременчуцьким ВРЕР, який належить орендодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_15 , виданого 21.03.2012 Кременчуцьким ВРЕР(ТЗ-5).

Згідно п. 1.2, 1.5 Договору оренди строк оренди транспортних засобів за договором - три роки від дати підписання акту приймання передачі транспортних засобів в оренду, а саме з 19.12.2018 до 19.12.2021 включно. У разі відчуження орендодавцем транспортного засобу оренда такого транспортного засобу припиняється.

В п. 2.1., 2.3. Договору оренди зазначено, що факт передачі транспортних засобів в оренду та повернення з оренди підтверджується актами приймання передачі. Орендодавець зобов`язаний передати транспортні засоби в оренду в день укладення договору. Орендар зобов`язується повернути Орендодавцеві транспортні засоби в останній день строку оренди.

Відповідно до п.5.1., 5.2., 5.4. Договору оренди сторони несуть відповідальність за невиконання чи неналежне виконання умов Договору відповідно до чинного законодавства України. Орендар зобов`язаний відшкодувати Орендодавцю збитки, спричинені неналежним виконанням своїх зобов`язань за цим Договором, що стягуються понад неустойку. Орендар зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані у зв`язку із втратою або пошкодженням транспортних засобів, які стались з його вини.

В п.6.1., 6.5. Договору оренди сторони погодили, що договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами, нотаріального посвідчення та діє до повного виконання зобов`язань за ним. Зміни, доповнення до Договору, його припинення або розірвання мають бути здійснені у письмовій формі та підлягають нотаріальному посвідченню.

12 червня 2019 року ОСОБА_4 складено вимогу про сплату заборгованості з орендної плати в сумі 8100 грн з грудня 2018 року та про узгодження часу огляду транспортних засобів.

НОРМИ ПРАВА

Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із частиною першою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)).

Частиною 2 ст.16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких належать відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди(п.8,9 ч.2 ст.16 ЦК України)

В ч.ч.1, 2 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.23, ч.1 ст.1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В ст.610, 611 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ст.ст. 317, 321, 387 ЦК України власникові належать право володіння, користування, та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Предметом договору найму транспортного засобу можуть бути повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо. Договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Наймач зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані у зв`язку із втратою або пошкодженням транспортного засобу, якщо він не доведе, що це сталося не з його вини(ч.1 ст.798, ст.799, 803 ЦК України)

Відповідно до частини першої ст.1166, ст.1192 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

В пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Згідно ч.1 ст.81, ч.6 ст.82 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

ОЦІНКА СУДУ

Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за загальним правилом доказуванню підлягає: 1) факт спричинення шкоди; 2) протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, 3) причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Таких висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в справі 686/24223/17, провадження № 61-327св19(постанова від 22 грудня 2020 року)

Щодо факту спричинення шкоди та протиправності дій відповідача, суд відзначає наступне.

Так, враховуючи надані учасниками процесу пояснення та приймаючи до уваги викладені в заявах по суті аргументи, суд відзначає, що спір між сторонами виник в тому числі щодо належного виконання позивачем свого обов`язку щодо передачі транспортних засобів.

Тобто, в позовній заяві та в наданих суду поясненнях позивач та його представники стверджували, що факт передачі транспортних засобів підтверджується актом прийому-передачі транспортного засобу за договором оренди(найму) транспортних засобів від 19.12.2018, підписання якого заперечується відповідачем. Оспорюючи вказаний факт, відповідач посилається на додаткову угоду до Договору оренди транспортних засобів від 19.12.2018, що не визнається позивачем.

Суд наголошує на тому, що жодних клопотань про призначення та проведення судових експертиз щодо встановлення справжності документів сторонами не заявлялось.

Аналізуючи вказані документи, суд відзначає, що за змістом вони є різними та суперечать один одному, натомість форма вказаних документів є ідентичною проста письмова. У зв`язку із цим, з огляду на позицію сторін щодо факту підписання кожним з них відповідного документа та враховуючи відсутність доказів, які б достеменно свідчили про обставини їх укладення, суд вважає, що акт приймання-передачі від 19.12.2018 і додаткова угода від 20.12.2018 не відповідають ознакам достовірності та достатності.

Однак, суд не може погодитись із доводами відповідача про припинення правовідносин за договором оренди на підставі додаткової угоди від 20.12.2018, оскільки, як слушно було зазначено представниками позивача, Додаткова угода від 20.12.2018 має відмінну форму від основного договору, що суперечить умовами Договору оренди.

Крім цього, суд вважає, що подані позивачем копії письмової вимоги від 12.06.2019 та витяги з ЄРДР не підтверджують факт знищення чи перетворення транспортних засобів. Інших доказів на підтвердження вказаного факту позивачем надано не було, хоча суд повторює, що обов`язок доведення факту протиправності дій заподіювача шкоди покладається саме на позивача.

Судом до уваги прийнято також те, що в березні 2019 року позивачем проведено відчуження одного з транспортних засобів, що ним не заперечувалось.

Отже, враховуючи викладене, оцінивши надані позивачем докази на відповідність їх ознакам належності, допустимості, достовірності та достатності, суд дійшов висновку про те, що позивачем не було доведено відповідними доказами факт спричинення йому шкоди у виді знищення його власності та факт протиправності дій відповідача.

Суд приймає до уваги те, що подані позивачем висновки експерта є належними доказами на підтвердження розміру заподіяної шкоди, однак відзначає, що у зв`язку із недоведеністю факту спричинення шкоди протиправними діями відповідача, вартість транспортних засобів не може бути стягнута з неї.

На переконання суду, з цих підстав не може бути задоволена і вимога позивача про стягнення моральної шкоди.

За таких обставин, суд вважає, що позов ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати суд покладає на позивача.

Згідно із ч.9 ст.158 ЦПК України заходи забезпечення позову у виді арешту майна відповідача в межах розміру позовних вимог 747950,22 грн підлягають скасуванню.

Керуючись ст.10, 12, 81, 141, 258, 259, 263 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_4 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 про стягнення збитків та моральної шкоди залишити без задоволення.

Судові витрати покласти на позивача.

Скасувати заходи забезпечення позову у виді арешту майна фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 в межах розміру позовних вимог 747950,22 грн, які вжиті ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 19 грудня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.Д.Андрієць