Житомирський апеляційний суд
Справа №287/1570/20 Головуючий у 1-й інст. Винар Л. В.
Категорія 68 Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року м. Житомир

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Григорусь Н.Й.,

суддів: Борисюка Р.М., Микитюк О.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) в місті Житомирі цивільну справу № 287/1570/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Олевський районний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про часткове звільнення від сплати заборгованості по аліментах,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Олевського районного суду Житомирської області від 14 липня 2021 року, яке ухвалено суддею Винарем Л.В. в м. Олевську (повний текст складено 16 липня 2021 року),

в с т а н о в и в:

У вересні 2020 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що згідно постанови Житомирського апеляційного суду від 09 червня 2020 року у справі № 287/760/19 сплачує аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 07 травня 2019 року та на період навчання сина, але не більше, ніж до досягнення ним 23-річного віку. Зазначив, що у зв`язку із тривалим розглядом справи у нього виникла заборгованість по сплаті аліментів в сумі 33 031,29 грн. На звернення до державного виконавця про зарахування добровільно сплачених аліментів позивач отримав відмову, оскільки кошти згідно наданих квитанції перераховувались на ім`я дитини ОСОБА_3 , в той час як стягувачем за виконавчим листом є відповідач ОСОБА_2 .

Оскільки позивач вважає себе добросовісним платником аліментів, просив вказані вище обставини визнати поважними та звільнити його від сплати заборгованості по аліментах за виконавчим листом № 287/760/16 від 27 липня 2020 року, виданим Олевським районним судом Житомирської області, на суму 19 500,00 грн.

Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 14 липня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Не погодившись із судовим рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вважає рішення суду першої інстанції таким, що не відповідає нормам чинного законодавства, є незаконним та необґрунтованим.

Зазначила, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не звернув увагу на те, що дане питання було розглянуте апеляційним судом у цивільній справі № 287/760/19, яким доводи апеляційної скарги відповідача в частині неврахування судом добровільної сплати ним аліментів на утримання повнолітнього сина не були взяті судом до уваги, оскільки при прийнятті рішення має значення наявність домовленості між батьками та сином про порядок та розмір аліментів. Також, у наданих позивачем суду квитанціях не вказано призначення платежу, а подані квитанції до районного суду та апеляційного містять розбіжності.

Відповідач надіслав відзив, у якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Зазначив, що отримувачем та власником аліментів може бути безпосередньо дитина, на користь якої сплачуються аліменти, а добровільна сплата ним аліментів має істотне значення та є законною підставою для часткового звільнення його від сплати аліментів на заявлену суму.

На думку відповідача, у цивільних справах № 287/760/19 і 287/1570/20 різні предмети позову, тому доводи апеляційної скарги щодо встановлених обставин у іншій справі не відповідають дійсності.

На підставі ст.ст. 368, 369 ЦПК України розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, суд апеляційної інстанції доходить наступного висновку.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 28 лютого 2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь повнолітнього сина ОСОБА_3 аліменти у розмірі ј частини його доходів щомісячно, починаючи з 07.05.2019 до досягнення останнім 23 років, або припинення навчання. Рішення звернуто до негайного виконання в межах сум платежу за один місяць (а.с. 6).

Постановою Житомирського апеляційного суду від 09 червня 2020 року рішення Олевського районного суду Житомирської області від 28 лютого 2020 року скасовано, ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 07 травня 2019 року та на період навчання сина, але не більше, ніж до досягнення ним 23-річного віку (а.с. 8-11).

Згідно розрахунку державного виконавця Олевського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) № 13743 від 14 серпня 2020 року заборгованість ОСОБА_1 по аліментах у ВП № 62671291 за період з травня 2019 року по липень 2020 року складає 33 031,29 грн (а.с. 14).

На звернення ОСОБА_3 від 30 липня 2020 року про долучення до матеріалів виконавчого провадження квитанцій про добровільну сплату аліментів, державним виконавцем Олевського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) відмовлено у зв`язку з неналежним отримувачем коштів: стягувачем за виконавчим провадженням, на користь якої слід сплачувати аліменти, відповідно до виконавчого листа є ОСОБА_2 , а отримувачем аліментів згідно квитанцій та платіжних доручень є безпосередньо дитина ОСОБА_3 (а.с. 13).

У період з 21 травня 2019 року по 17 липня 2020 року позивачем сплачено поштовими переказами та на особистий рахунок сина ОСОБА_3 19 500,00 грн, що підтверджується:

копіями квитанцій:

- АТ КБ «ПриватБанк» № 1601-3355-3005-0222 від 21 травня 2019 року, № 1664-5230-5530-0489 від 23 липня 2019 року, платник « ОСОБА_1 , аліменти за липень 2019 року» (а.с. 27),

- АТ «Укрпошта» від 21 червня 2019 року, «ОСОБА_1, аліменти» (а.с. 27);

копіями платіжних доручень:

- № Р24А655740273А23432 від 21 серпня 2019 року, отримувач « ОСОБА_3 , аліменти серпень» (а.с. 26),

- № Р24А670193601А23711 від 22 вересня 2019 року, отримувач « ОСОБА_3 , аліменти» (а.с. 25),

- № Р24А685103918А01060 від 22 жовтня 2019 року, отримувач « ОСОБА_3 , аліменти, жовтень» (а.с. 24),

- № Р24А699565533А93927 від 23 листопада 2019 року, отримувач « ОСОБА_3 , аліменти за листопад» (а.с. 23),

- № Р24А710920701А04817 від 21 грудня 2019 року, отримувач « ОСОБА_3 , аліменти грудень» (а.с. 22),

- № Р24А721804544А29632 від 21 січня 2020 року, отримувач « ОСОБА_3 , аліменти січень» (а.с. 21),

- № Р24А733143595А03306 від 19 лютого 2020 року, отримувач « ОСОБА_3 , аліменти лютий» (а.с. 20),

- № Р24А745264412А70895 від 21 березня 2020 року, отримувач « ОСОБА_3 , аліменти березень» (а.с. 19),

- № Р24А757582563А71660 від 22 квітня 2020 року, отримувач « ОСОБА_3 , аліменти квітень» (а.с. 18),

- № Р24А361097712С03235 від 19 травня 2020 року, коментар до платежу «Переказ власних коштів ОСОБА_3 , аліменти за травень» (а.с. 17),

- № Р24А422563159С87864 від 20 червня 2020 року, коментар до платежу «Переказ власних коштів ОСОБА_3 , аліменти за червень» (а.с. 16),

- № Р24А475965437С06633 від 17 липня 2020 року, коментар до платежу «Переказ власних коштів ОСОБА_3 аліменти за липень» (а.с. 15).

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 є батьком трьох неповнолітніх синів: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 80-82), які згідно довідки Олевської міської ради № 6862 від 14 грудня 2020 року проживають з ним та з його дружиною ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_1 та перебувають на їх утриманні (а.с. 79).

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 у період з 21 травня 2019 року по 17 липня 2020 року добровільно сплатив засобами поштового зв`язку та на особистий рахунок сина ОСОБА_3 аліменти на суму 19500,00 грн, то вказані обставини мають істотне значення відповідно до ч. 2 ст. 197, ст. 181 СК України.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Аналіз зазначеної правової норми дає підстави для висновку про те, що платника аліментів може бути звільнено за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами у разі, якщо він доведе суду наявність у нього тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення. При цьому вказана норма права не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для повного або часткового звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.

Крім того із аналізу вказаної норми матеріального закону слідує, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише у разі обчислення органом державної виконавчої служби конкретного розміру заборгованості зі сплати аліментів.

До матеріалів справи такий розрахунок долучений (а.с. 60), а також докази їх добровільної часткової сплати.

Апеляційний суд, погоджується із висновками районного суду про істотність цих обставин як підставу для часткового звільнення позивача від сплати аліментів.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, зводяться до власного тлумачення норм матеріального права та не спростовують висновків суду першої інстанції, обгрунтовано викладеного в мотивувальній частині судового рішення, який не потребує додаткового правового аналізу.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На думку колегії рішенням суду першої інстанції у повному обсязі дотримано балансу інтересів дитини ОСОБА_3 та обов`язків батька по його утриманню на період навчання, тому, виходячи із принципів розумності та справедливості, апеляційний суд вважає за доцільне залишити апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Олевського районного суду Житомирської області від 14 липня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови складено 23.11.2021.