Справа № 524/325/20
Провадження № 2/524/91/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

Головуючого судді Кривич Ж.О.,

за участю секретаря судового засідання Коваль Т.М.,

розглянувши заяву про відвід судді та заяву про самовідвід в цивільній справі за об`єднаними в одне провадження позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна спільної власності подружжя та зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та визнання майна особистою приватною власністю

УСТАНОВИВ:

В провадженні судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Кривич Ж.О. перебуває цивільна справа за об`єднаними в одне провадження позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна спільної власності подружжя та зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та визнання майна особистою приватною власністю.

22.01.2021 року ОСОБА_4 подав заяву про відвід судді Кривич Ж.О. Заява обґрунтована тим, що в судовому засіданні 04.03.2020 року суддя публічно висловила свою прихильність до сторони позивача, надавши консультацію з приводу того, хто має бути залучений відповідачем у справі, а в судовому засіданні 26.08.2020 року дозволила собі принизливі та образливі висловлювання на адресу представників відповідачів.

На думку заявника, така поведінка судді свідчить про упередженість та «не вільність від зв`язків із стороною позивача за первісним позовом…, що безпосередньо впливає на здатність даного судді прийняти незалежне, законне та справедливе рішення».

26.01.2021 року по справі головуючим було заявлено самовідвід, який мотивований тим, що відсутність довіри до суду в складі головуючого судді Кривич Ж.О. викликає у позивача сумніви у неупередженості або об`єктивності судді. Ступінь недовіри пана ОСОБА_4 до судді такий, що схиляє його до явних перебільшень та хибних висновків. Це означає, що будь-яке рішення, ухвалене судом в такому складі буде сприйняте паном ОСОБА_4 як незаконне та необґрунтоване.

Вирішуючи відвід, суд виходить із наступного:

Відповідно до ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Ч. 4 ст. 36 ЦПК України визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно ч. 3 ст. 39 ЦПК України передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своєму рішенні по справі Oleksandr Volkov проти України від 9 січня 2013 року(остаточне 27/05/2013) Європейський суд з прав людини зазначив, що як правило, поняття «безсторонності» позначає відсутність упередженості чи необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності має бути встановлена відповідно до: (і) суб`єктивного критерію, за яким слід звернутися до особистих переконань та поведінки окремого судді, тобто з`ясувати чи суддя суб`єктивно вільний від особистих упереджень або необ`єктивності у окремій справі; та (іі) об`єктивного критерію, згідно з яким слід переконатися, що власне суд за певними показниками, зокрема за його складом, надає достатні гарантії для виключення будь-якого обґрунтованого сумніву щодо його безсторонності. Однак немає чіткого поділу між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю, оскільки поведінка судді може не лише призвести до виникнення об`єктивних застережень щодо його безсторонності з точки зору зовнішнього спостерігача (об`єктивний критерій), але й може призвести до виникнення питання щодо особистих переконань судді (суб`єктивний критерій). Таким чином, у певних справах, у яких можуть виникати труднощі в отриманні доказів для спростування презумпції про суб`єктивну безсторонність судді, вимога об`єктивної безсторонності становить ще одну важливу гарантію. З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певне значення або, іншими словами, «правосуддя не лише повинно здійснюватися, має бути видно, що здійснюється правосуддя». Важливою тут є довіра, яку суди у демократичному суспільстві повинні викликати у громадськості.

Згідно ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

У п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року зазначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Об`єктивно у справі відсутні обставини, які свідчать про упередженість судді.

Попри це суд має поважати право громадянина на розгляд справи судом, якому від довіряє, та забезпечити реалізацію цього права.

На переконання суду позиція позивача та викладені останнім доводи свідчить про те, що будь-яке рішення прийняте судом у такому складі буде сприйнято позивачем як незаконне та не обґрунтоване.

З метою усунення будь-яких сумнівів щодо об`єктивності та неупередженості судді, суд вважає за необхідне задовольнити заяву судді Кривич Ж.О. про самовідвід.

Керуючись ст. 36, 40, 258-260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати заяву ОСОБА_4 про відвід судді необґрунтованою.

Заяву про самовідвід судді Кривич Ж.О.- задовольнити.

Прийняти самовідвід судді Кривич Ж.О. по справі.

Передати матеріали справи № 524/325/20, провадження № 2/524/91/21, за об`єднаними в одне провадження позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна спільної власності подружжя та зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та визнання майна особистою приватною власністю до канцелярії суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ж.О. Кривич