Справа № 953/6081/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2021 рокуКиївський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді - Лях М.Ю., при секретарі - Хомінської Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментах, пені за несплату аліментів та додаткових витрат на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовою заявою, в якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість по аліментах на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь її матері ОСОБА_1 у розмірі 128 512,06 грн., пені за несплату аліментів за період з січня 2016 року по 31.03.2021 р. в розмірі 128 512,06 грн. та понесених нею додаткових витрат на утримання доньки у розмірі 391 400,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що сторони мають спільну доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Дергачівського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2015 р. шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Крім того, рішенням Київського районного суду м. Харкова від 03.03.2016 року з відповідача на користь позивача на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частин усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.01.2016 року до досягнення дитиною повноліття. Як зазначає позивач, дитина проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні, відповідач у вихованні, лікування та фінансовому забезпеченні дитини участі не приймає. Відповідач є працездатним, здоровим, має можливість надавати матеріальну допомогу та сплачувати аліменти, приймати участь у наданні додаткової матеріальної допомоги на утримання дитини, однак, це не робить, всі ці шість років вона сама утримує дитину. Аліменти за рішенням суду на утримання дитини відповідач не сплачує, в зв`язку з чим за період з січня 2016 р. по лютий 2021 р. в нього утворилася заборгованість по сплаті аліментів відповідно до розрахунку державного виконавця в розмірі 128 512,06 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, позивач зазначає, що має право на стягнення з відповідача пені за несплату аліментів. Оскільки розмір пені відповідно до закону не може перевищувати 100% від суми заборгованості по аліментах, а заборгованість по аліментах становить 128 512,06 грн., то стягненню з відповідача підлягає сума пені за несплату аліментів за період з 22.01.2016 р. по 01.02.2021 р. в розмірі, що дорівнює заборгованості по аліментах, тобто, 128 512,06 грн.

Також, представником позивача зазначено, що позивач з 2015 року по теперішній час самостійно оплачує всі витрати, пов`язані з забезпеченням дитини, а саме: придбає їй необхідні речі, одяг, сплачує за додаткові зайняття дитини з вчителем математики, за послуги реабілітолога спортивного клубу «Олімп» з оздоровчого масажу та ЛФК, за щорічне санаторно-курортне оздоровлення в зв`язку з рекомендаціями кардіолога КНП «Міська дитяча поліклініка №23» стосовно виявленої у дитини аорто-легеневої фістули, за лікування зубів доньки, оплачує взноси до фонду класу, де вчиться донька та за комплект книжок для навчання англійської мови. Протягом 6 років позивачем витрачено на доньку понад 391 400,00 грн., ці витрати є додатковими витратами на дитину, які також повинні бути стягнути з відповідача на користь позивача в повному обсязі. Відповідач в добровільному порядку відмовляється сплатити заборгованість по аліментах, відшкодовувати додаткові витрати на дитину, чим порушує її права, в зв`язку з чим позивач вимушена звернутися до суду з відповідним позовом, яким просить її вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача надала відзив на позовну заяву, в якому просить суд позовні вимоги задовольнити частково, врахувати розмір вже погашеної відповідачем заборгованості по аліментах, в задоволенні вимог щодо стягнення з відповідача пені за несплату аліментів відмовити, та не заперечує проти стягнення додаткових витрат на утримання доньки щодо сплати послуг стоматолога в розмірі 4600,00 грн. В обгрунтування заперечень проти позовних вимог представник відповідача зазначає, що свій обов`язок щодо сплати аліментів на утримання доньки відповідач не заперечує, заборгованість по аліментах визнає, розрахунок заборгованості, складений державним виконавцем, ним не оспорюється та його оскаржувати він не має наміру. Аліменти ним сплачувались, однак з вересня 2017 року він не мав змоги сплачувати аліменти у зв`язку із тяжким матеріальним становищем. Постановою державного виконавця його було обмежено у праві керування транспортним засобом, що позбавило його можливості реального заробітку як водія - перевізника або водія служби таксі, що також відобразилось на його можливості сплачувати аліменти. Позовні вимоги в частині стягнення пені в розмірір 100 % боргу він не визнає, така сума є занадто великою та неспіврозмірною. Позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат на дитину він визнає частково, лише в частині стягнення витрат на лікування доньки у стоматолога, на що було витрачено 9200,00 грн., однак з урахуванням того, що додаткові витрати на дитину вони з позивачем повинні нести в рівних частинах, то відповідач визнає ці витрати лише в розмірі 4600,00 грн. Всі інші заявлені позивачем додаткові витрати на суму 386 800,00 грн. не є підтвердженими належними та допустими доказами, придбанняя одягу на дитину взагалі не відноситься до додаткових витрат, бо це повсякденні побутові потреби не є додатковими витратами на утримання, а за своєю правовою природою охоплюються аліментними платежами. У зв`язку з чим, в задоволенні позову в цій частині просить відмовити. Також, просить суд врахувати розмір вже сплачених ним сум в якості аліментів.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 22.04.2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.

Судом встановлено, та підтверджується рішеням Дергачівського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2015 р., що зареєстрований 24 січня 2009 року Русько-Лозівською сільською радою Дергачівського району Харківської області шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , розірвано.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 03.03.2016 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/3 частин усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.01.2016 року до досягнення дитиною повноліття.

Згідно свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_1 від 12 грудня 2020 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м.Харків) прізвище, власне ім`я, по-батькові після державної реєстрації зміни імені ОСОБА_4 стало ОСОБА_5 .

Розрахунком боргу по аліментах ОСОБА_2 за виконавчим листом №640/1015/16, виданим на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 03.03.2016 року, здійсненим старшим державними виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачіському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління Міністверства юстиції (м. Харків) Шумейко К. підтверджено, що заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_3 , становить за період з липня 2016 р. по січень 2021 р. 165 028,66 грн. При цьому, боржником сплачено 36 516,60 грн. Отже, всього сума заборгованості складає 128 512,06 грн.

Порядок стягнення аліментів на утримання дітей визначається, зокрема ст. 79-91, 194-197 Сімейного кодексу України та статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження».

У разі неможливості стягнення аліментів із заробітної плати чи інших доходів боржника протягом трьох місяців підряд, якщо боржник не працює і не одержує доходів, стягнення звертається на майно боржника.

Розмір заборгованості по аліментах визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник в цей період не працював, заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. Державний виконавець у разі надходження виконавчого документа повинен підрахувати розмір заборгованості по аліментах і повідомити про нього стягувача і боржника.

Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику: у разі якщо виконавчий документ уперше надійшов для виконання; за заявою сторін виконавчого провадження; у разі надсилання постанови до адміністрації підприємства, установи, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця для проведення відрахування із заробітної плати (доходів), пенсії та стипендії боржника; у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку з надходженням виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; за власною ініціативою; в інших передбачених законом випадках.

Спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до розділу VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи (ст. 447 ЦПК).

Якщо за виконавчим листом, пред`явленим до виконання, аліменти не стягувались у зв`язку з розшуком платника аліментів, вони мають бути сплачені за весь минулий час.

Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття ( ч.2, 4 ст.194 Сімейного кодексу України).

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а в разі спору - судом (ч.4 ст. 195 Сімейного кодексу України).

Виходячи зі змісту вищенаведених законодавчих норм, спір щодо розміру заборгованості за аліментами виникає між стороною виконавчого провадження (стягувачем та/чи боржником) і державним виконавцем, до компетенції якого законодавець відніс обчислення розміру заборгованості за аліментами.

Стягнення заборгованості за аліментами за рішенням суду сімейне законодавство (ч.3 ст. 194 Сімейного кодексу України) передбачає лише у випадку відрахування аліментів на дитину за ініціативою платника (ст. 187 Сімейного кодексу України).

У даному випадку стягнення аліментів на утримання дитини відбувалося за рішенням суду. Таким чином, для стягнення заборгованості за аліментами, які стягуються за рішенням суду, законодавець не вимагає окремого рішення суду про стягнення такої заборгованості, а встановлює порядок її стягнення в межах виконавчого провадження за рішенням суду про стягнення аліментів.

В рамках даної справи заявлені вимоги про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, а не про обчислення розміру заборгованості по сплаті аліментів. Дії державного виконавця, пов`язані із обчисленням розміру заборгованості із сплати аліментів та складенням відповідного розрахунку не оскаржувалися. Відповідачем в відзиві на позовну заяву зазначено, що розмір заборгованості по аліментах він визнає, розрахунок цєї заборгованості ним не оспорюється.

Таким чином, в контексті обставин даної справи, сам факт наявності у відповідача заборгованості по аліментах за вказаний період, обчисленої згідно з розрахунком державного виконавця, розмір якої на час ухвалення цього рішення не оспорений ні стягувачем ні боржником в порядку, встановленому законом, не може бути прийнятий судом в якості підстав для стягнення цієї заборгованості у судовому порядку за окремим рішенням суду.

Права стягувача аліментів є захищеними в силу закону, оскільки виконавчий лист про стягнення аліментів перебуває на виконанні у Міжрайонномму відділі державної виконавчої служби по Дергачіському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління Міністверства юстиції (м. Харків) і обчислена державним виконавцем заборгованість підлягає стягненню у рамках виконавчого провадження про стягнення аліментів, по сплаті яких і виникла ця заборгованість. Даний виконавчий лист буде перебувати на виконанні до повного погашення суми заборгованості боржником. Всі питання щодо сплати аліментів за судовим рішенням вирішуються державним виконавцем при виконанні судового рішення, а у разі нездійснення державним виконавцем дій, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", діючим законодавством передбачено порядок оскарження такої бездіяльності.

У разі задоволення позовних вимог та стягнення боргу по аліментах, фактично це призведе до подвійного стягнення однієї і тієї ж суми, а тому суд вважає, що позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають.

За таких обставин, у суду немає підстав вважати порушеним право позивача на отримання заборгованості по аліментам у порядку, визначеному ст.194-195 Сімейного кодексу України, ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», а тому правові підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за аліментами на утримання дитини відсутні.

Що стосується позовної вимоги щодо стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, суд зазначає наступне.

Як вбачається з розрахунку старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачіському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління Міністверства юстиції (м. Харків) Шумейко К. заборгованість ОСОБА_2 із сплати аліментів за період з липня 2016 р. по січень 2021 р. станом на 01.02.2021 р. на утримання дитини, які стягуються на підставі виконавчого листа №640/1015/16, виданого Київським районним судом м. Харкова, становить 128512,06 грн.

Відповідно до ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У статті 196 Сімейного кодексу України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

p = (A1 х 1% х Q1) + (A2 х 1% х Q2) + ……. (An х 1% х Qn), де:

p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів (обраховується позивачем на момент пред`явлення позову);

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед пред`явленням позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 Сімейного кодексу України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18).

Позивачем надано власний розрахунок пені за несплату відповідачем аліментів за період з липня 2016 р. по січень 2021 р., за яким розмір пені лише за 5 місяців: вересень, жовтень, листопад, грудень 2017 р. та січень 2018 р. становить 150 819,12 грн. та перевищує 100 відсотків заборгованості.

В той же час, суд зазначає, що відповідно до приписів ст.196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі, який не може перевищувати 100 відсотків заборгованості.

Будь-яких належних та допустимих доказів в підтвердження існування істотних обставин у відповідача, які слугували б поважною причиною невиконання покладених на нього зобов`язань за судовим рішенням, суду не надано. Таким чином, враховуючи, що розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів не може перевищувати 100 % заборгованості по сплаті аліментів, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в розмірі 128 512,06 грн.

Що стосується позовної вимоги в частині стягнення додаткових витрат на утримання дитини, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою-третьою статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно із частиною першою статті 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей . Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку.

За частиною другою статті 185 Сімейного кодексу України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 520/12681/17 «Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково».

Наявність додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У Постанові Верховного Суду від 8 травня 2018 року у справі № 272/118/17-ц висловлено наступну правову позицію: «В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. При цьому позивач повинна довести їх необхідність».

На підтвердження заявлених вимог щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини представником позивача в позові зазначено, що позивач придбає дитині необхідні речі, одяг, сплачує за додаткові зайняття дитини з вчителем математики, за послуги реабілітолога спортивного клубу «Олімп» з оздоровчого масажу та ЛФК, за щорічне санаторно-курортне оздоровлення в зв`язку з рекомендаціями кардіолога КНП «Міська дитяча поліклініка №23» стосовно виявленої у дитини аорто-легеневої фістули, за лікування зубів доньки, оплачує взноси до фонду класу, де вчиться донька та за комплект книжок для навчання англійської мови, всього додатково витрачено на утримання дитини 391 400,00 грн.

На підтвердження вищезазначено до суду надано наступні докази: копію пояснювальної записки вчителя математики ОСОБА_6 про надання дитині послуг із допомоги з математики з 2015 року по теперішній час 3 рази на тиждень вартістю по 100 грн. за кожне заняття; копію пояснювальної записки реабілітолога спортивного клубу «Олімп» ОСОБА_7 про те, що дитині надані послуги оздоровчого масажу та ЛФК з вересня 2019 року 2 рази на тиждень вартістю 450,00 грн. за кожне відвідування; копію листа від 05.03.2021 р. міської дитячої полілініки №23 про те, що дитина з 1 року знаходиться під наглядом лікаря педіатра КНП «НДП 23» ХМР та їй рекомендоване: калієва діета, прийом медичних препаратів, санаторне-курортне оздоровлення щорічно, оздоровлення на ЮБК щоліта; копію витягу з медичної картки ОСОБА_3 від 02.03.2021 р. ПП «Ваш стоматолог Свириденко О.В.» про ортопедичне лікування дитини з 26.09.2019 р. по 12.12.2020 р. та надані їй послуги на загальну суму 9200,00 грн.

Одак, суд вважає, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження понесених нею додаткових витрат на дитину, виходячи з наступного.

З копії пояснювальної записки вчителя математики ОСОБА_6 неможливо встановити чи дійсно дитина має необхідність в додаткових зайняттях з математики та її оцінки та успішність в школі є відсталими по відношенню до інших учнів, або, навпаки, для яких цілей дитині потрібно поза межами шкільної освітньої програми отримувати додаткові знання з математики, що саме ця особа є вчителем математики та має прво надавати відповідну допомогу. Доказів про проведення позивачем оплати вчителю математики ОСОБА_6 за надані послуги (963 зайняття) суми в розмірі 96 300,00 грн. суду не надано. Відсутність дати на записці не дає можливість встановити період відвідування дитиною занять з математики, а зазначений в ній період відвідування «з 2015 року по теперішній час» міг скінчитися ще в 2015 році.

В порушення ст. 185 СК України позивачем не надано доказів того, що дитина має якісь особливі здібності, які потребують додаткових матеріальних витрат.

З копії пояснювальної записки реабілітолога спортивного клубу «Олімп» ОСОБА_7 не вбачається, що саме ця особа має право надавати відповідні медичні послуги з оздоровчого масажу та ЛФК, позивачем не надано докази про призначення лікарем дитині оздоровчого масажу та ЛФК, відсутність дати на записці не дає можливість встановити період відвідування дитиною процедур, також не надано доказів про проведення позивачем оплати ОСОБА_7 за надані послуги (164 сеанси) суми в розмірі 73 800,00 грн.

Заявлені позивачем витрати на оплату в фонд класу в розмірі 8100,00 грн. та на закупку книжок для навчання англійської мови в розмірі 1200,00 грн. не є підтвердженими доказами взагалі.

Дійсно, з листа від 05.03.2021 р. міської дитячої полілініки №23 вбачається, що дитині рекомендоване в зв`язку з аорто-легеневою фістулою санаторне-курортне оздоровлення щорічно та оздоровлення на ЮБК щоліта, однак доказів виконання рекомендацій врача кардиолога та дійсного перебування дитини на санаторно-курортному оздоровленні щорічно та оздоровленні на морі щоліта на протязі останніх 6 років позивачем не надано, тому, заявлені неї додаткови витрати на оздоромлення дитини в розмірі 30 000,00 грн. не є підтвердженими.

Заявлені позивачем витрати на придбання одягу для дитину на суму 172 800,00 грн. також не є підтвердженими взалагі ніякими доказами, також, позивачем не доведено, що одяг, який було придбано для дитини не стосується повсякденних побутових потреб дитини, а придбання цього одягу було зумовлено її особливими потребами.

Суд вважає належними та допустимими доказами, наданими позивачем на підтвердження понесених додаткових витрат на дитину, є лише витрати на ортопедичне лікування дитини, проведене в перод з 26.09.2019 р. по 12.12.2020 р., надані ПП «Ваш стоматолог Свириденко О.В.» на загальну суму 9200,00 грн., яку як вбачається з витягу з медичної картки дитини було сплачено позивачем в повному обсязі.

Однак, з урахуванням вимог ст.180 Сімейного кодексу України щодо рівного обов`язку кожного із батьків брати участь у додаткових витратах, пов`язаних з лікуванням дитини, з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін, а саме, що відповідач є працездатним, сплачує аліменти позивачу, разом з тим має заборгованість з їх виплати, також на те, що позивач є працездатною, утримує сім`ю самостійно, та має на утриманні їх спільну дитину, вважає можливим стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 4600,00 грн. в рахунок додаткових витрат на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази, надані суду мають бути належними, допустимими, достовірними і достатніми (статті 77-80 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 1285,12 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180, 185, 196 Сімейного кодексу України ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментах, пені за несплату аліментів та додаткових витрат на утримання дитини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 128 512,06 (сто двадцять вісім тисяч п`ятсот дванадцять гривень 06 копійок) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 4 600,00 (чотири тисячі шістсот гривень 00 копійок) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) судовий збір в розмірі 1285,12 (одна тисяча двісті вісімдесят п`ять гривень 12 копійок) грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя -