Справа № 344/9242/17
Провадження № 22-ц/4808/1424/21
Головуючий у 1 інстанції Островський Л. Є.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,

секретаря Капущак С.В.,

з участю представника відповідачки,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Станіславська теплоенергетична компанія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого теплопостачання за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду від 29 травня 2018 року під головуванням судді Островського Л.Є. у м. Івано-Франківську,

в с т а н о в и в:

ТзОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» звернулося до суду першої інстанції з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого теплопостачання.

Свої позовні вимоги обґрунтовувало тим, що ТзОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» створена у квітні 2012 року з метою експлуатації котельні, що знаходиться по АДРЕСА_1 та прилеглих до неї теплових мереж. Товариство має право проводити господарську діяльність у сфері теплопостачання, зокрема виробляти теплову енергію, транспортувати вироблену енергію магістральними тепловими мережами та постачати її різним категоріям споживачів. До створення ТзОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» вищевказану котельню експлуатувала теплопостачальна організація - ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго». З початком діяльності товариства, йому було передано базу споживачів, які обслуговуються від даної котельні. Товариство, зокрема, надає послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання споживачу - ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

В зв`язку з тим, що відповідачка не вносила плати за комунальні послуги, станом на 30.06.2017 виникла заборгованість в сумі 22 956,41 грн. Тому, просило суд стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості та судові витрати по справі.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 29 травня 2018 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Станіславська теплоенергетична компанія» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Станіславська теплоенергетична компанія» 22 956,41 грн заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання та 800 грн судового збору.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим.

Суд першої інстанції, розглянув справу за її відсутності, чим порушив її конституційне право на участь у судовому розгляді, не забезпечив їй можливості надати суду докази та навести свої доводи.

Апелянт вважає, що суд розглянув справу з порушенням правил підсудності, розглянувши справу не за місцем проживання відповідачки. Тому справа розглянута неповноважним складом суду.

Вказує, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права.

Відповідно до норм чинного законодавства заборгованість перед постачальником комунальних послуг підлягає стягненню з відповідача пропорційно до своєї частки в квартирі, якщо житлове приміщення належить особі на праві спільної часткової власності.

Апелянт зазначає, що в квартирі проживав ОСОБА_2 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Спадщину ОСОБА_2 прийняв ОСОБА_3 , що підтверджується копією заповіту та заявою про прийняття спадщини.

Таким чином, саме ОСОБА_3 користуючись квартирою, повинен нести тягар оплати комунальних послуг.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки обставинам належності їй лише 1/4 частки в квартирі АДРЕСА_2 . А це відповідно, унеможливлює стягнення з неї всієї суми заборгованості, нарахованої в цілому за всю квартиру.

Крім того, внаслідок її відсутності в судовому засіданні та її необізнаності про розгляд справи, вона не могла подати заяву про застосування позовної давності до даного позову.

З наведених підстав, вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції не може залишатися в силі та підлягає скасуванню з відмовою в задоволенні позову.

Просить застосувати строки позовної давності до позовних вимог ТзОВ «Станіславська теплоенергетична компанія», скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

ТзОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалося.

Представник позивача в засідання апеляційного суду на з`явився повторно, хоча двічі належно повідомлений судом про час і місце слухання справи. Заяви про розгляд справи за його відсутності позивач не подав та не навів причин неявки в судове засідання. Відповідно до вимог ст. 372 ЦПК України апеляційний суд прийшов до висновку про розгляд апеляційної скарги без участі позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги з мотивів, наведених у ній, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Судом встановлено, що ТОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» було створене в квітні 2012 року та набуло права виконавця послуг із централізованого опалення та підігріву води для населення, яке обслуговується від котельні на АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 8 Правил надання послуг із централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. № 630, послуги надаються споживачеві згідно із договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг із централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Судом встановлено, що договір між позивачем та відповідачем не укладався, однак, обов`язок по укладенню договору покладається на споживача послуг, а тому, правовідносини, які виникли регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року №-630.

Як вбачається із змісту позовної заяви та матеріалів справи згідно інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно від 28.09.2015 відповідач є власником 1/4 частини приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , яке знаходиться на території діяльності позивача, а отже, забезпечується тепловою енергією від котельні, що знаходиться на АДРЕСА_1 .

Зазначений будинок забезпечується тепловою енергією для потреб на опалення та підігрів води, наданою позивачем, отже позивач надавав послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання відповідачу.

Згідно п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року №-630, плата за надані послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлений інший строк.

Відповідно до п. 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року №-630, відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Питання відмови від послуг з централізованого опалення та відключення від мереж централізованого опалення регулюються Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 року №4.

Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (у редакції зі змінами, внесеними згідно з наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства від 6 листопада 2007 року № 169), установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у висновках, викладених в рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.1. ч.1. ст. 355 ЦПК України.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» на споживача покладено обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

В силу ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок договору, в даному випадку - Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 21.07.2005.

Задовольняючи позов ТзОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» суд першої інстанції вказував на те, що в внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 зобов`язання по оплаті наданих послуг станом на 30.06.2017 виникла заборгованість перед позивачем в загальній сумі 22 956,41 грн.

Судом першої інстанції було встановлено, що належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність заборгованості чи про правомірність відключення квартири АДРЕСА_2 від централізованого опалення та гарячого водопостачання або ж спростовували доводи представника позивача в обґрунтування ним позовних вимог, ОСОБА_1 не було подано.

В результаті чого суд першої інстанції дійшов висновку, що є всі підстави для стягнення з неї на користь позивача заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Однак апеляційний суд вважає, що до такого висновку суд першої інстанції дійшов помилково, неповно з`ясувавши всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зокрема, судом першої інстанції не було враховано, що з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 14.02.2017 за номером 80259900 убачається, що за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом серія та номер: 1823, виданий 10.09.2013 зареєстровано право власності на ј квартири АДРЕСА_2 (а.с. 8).

Квартира, у яку позивач надає послуги, належить відповідачці на праві спільної часткової власності, тому суд першої інстанції повинен був врахувати, що стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання необхідно стягувати з неї відповідно до належної їй частки в квартирі, а не в повному обсязі та з врахуванням того, що у відповідачки зареєстровано право власності на 1/4 квартири АДРЕСА_2 . При цьому ОСОБА_1 як споживач зобов`язана оплачувати за житлово-комунальні послуги.

В матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості за період з лютого 2013 року по червень 2017 року (а.с. 6), з якого убачається що в графі «оплата» вказана сума коштів яка були внесена в жовтні 2016 року у розмірі 55 грн. Однак з розрахунку позивача відсутні посилання щодо оплати такого платежу саме відповідачкою. В суд апеляційної інстанції представник позивача не з`явився без поважних причин, тому з`ясувати ким внесений такий платіж та на підставі якого документа він зарахований саме на погашення цієї заборгованості, суд не має можливості. Ця обставина дає суду апеляційної інстанції прийти до висновку, що відповідачкою такий платіж не сплачувався, а тому відсутні підстави, що вказують на вчинення відповідачкою дій, які переривають позовну давність.

ТзОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» звернулося з цим позовом до суду першої інстанції 21 липня 2017 року, тому з врахуванням періодичності нарахування позивачем заборгованості, суд вважає, що в даному випадку слід стягувати заборгованість за три останні роки.

Судом встановлено, що заборгованість по оплаті платежів за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання слід стягнути починаючи з липня 2014 року по день звернення до суду, у межах позовної давності, що становить 19 786,02 грн (22 956,41 грн (сума яка підлягає стягненню станом на липень 2017) - 3 170,39 грн (залишок станом на липень 2014 року) = 19 786,02 грн).

Оскільки відповідачці у спірній квартирі на праві власності належить лише 1/4 частка, тому з неї на користь позивача стягненню підлягають кошти в сумі 4 946,50 грн (19 786,02 грн) нараховані з суми загальної заборгованості в межах позовної давності пропорційно до 1/4 частки належного їй майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційний суд дійшов переконання, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову і стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Станіславська теплоенергетична компанія» 4 946,50 грн заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Частиною 1 зазначеної статті встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 вказаної статті якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи наведене, з відповідачки слід стягнути на користь позивача понесені витрати по оплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 172,37 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, частково покладаються на апелянта та частково на позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з позивача на користь апелянта підлягає стягненню 1 883 грн понесених витрат по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 29 травня 2018 року скасувати.

Ухвалити нове рішення. Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Станіславська теплоенергетична компанія», місцезнаходження якого: м. Івано-Франківськ, вул. Індустріальна, буд. № 34, , на р/р № НОМЕР_2 , у Філії - Івано-Франківське ОУ АТ "Ощадбанк", МФО 336503, - 4 946,50 (чотири тисячі дев`ятсот сорок шість гривень 50 копійок) грн заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Станіславська теплоенергетична компанія», (місцезнаходження якого: м. Івано-Франківська, вул. Індустріальна, буд. № 34 на п/р № НОМЕР_3 , у Філії - Івано-Франківське ОУ АТ "Ощадбанк", МФО 336503) 172.37 грн понесених витрат по оплаті судового збору в суді першої інстанції.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Станіславська теплоенергетична компанія», (місцезнаходження якого: м. Івано-Франківська, вул. Індустріальна, буд. № 34 на п/р № НОМЕР_3 , у Філії - Івано-Франківське ОУ АТ "Ощадбанк", МФО 336503) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) - 1 883 грн витрат по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду набирає законної сили з дня її проголошення і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 листопада 2021 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: О.В. Пнівчук

О.О. Томин