ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 686/8375/21
Провадження № 22-ц/4820/1282/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу № 686/8375/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницькгаз збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 червня 2021 року (суддя Карплюк О. І.).

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У квітні 2021 року ТОВ «Хмельницькгаз збут» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначалось, що відповідач, є споживачем послуг з постачання природного газу о/р № НОМЕР_1 , що надаються позивачем.

Вказує, що товариство свої зобов`язання щодо забезпечення відповідача природним газом виконує належним чином, однак відповідач свої зобов`язання по розрахунку за спожитий природній газ не виконує в повному обсязі.

Зазначає, що 13.03.2016 до будинку відповідача припинено газопостачання. Посилається на те, що відповідач умови договору щодо проведення розрахунку з позивачем станом на день подання позову не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість у сумі 8532 грн 91 коп, яку товариство просило стягнути з відповідача.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 червня 2021 року позов задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Хмельницькгаз збут» заборгованість за надані послуги з постачання природного газу станом на 01 квітня 2021 року в сумі 8532 грн 91 коп та судовий збір в сумі 2270 грн.

Не погоджуючись з вказаним вище рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Вважає оскаржуване рішення суду таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства України. Посилається на те, що заборгованість станом на 01.04.2021, яка зазначена в рішенні суду, не підтверджується будь-якими доказами, наявними у справі. Вказує, що газопостачання відповідачу було припинене з 13.03.2016, а тому заборгованість з газопостачання могла виникнути лише станом на 01.02.2016. Крім того, як зазначає апелянт, судом безпідставно не було застосовано до позовних вимог ТОВ «Хмельницькгаз збут» строку позовної давності.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень ст. 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з постачання природного газу, що надаються ТОВ «Хмельницькгаз збут». Послуги із газопостачання відповідачу надавалися за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 не проводила у встановлені строки оплату за надані послуги і станом на лютий 2016 року виник борг у розмірі 8532 грн 91 коп.

13.03.2016 до будинку ОСОБА_1 припинено газопостачання.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог та наявності у відповідача заборгованості у розмірі 8532,91 грн.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції не можна погодитись з таких підстав.

Відповідно до вимог статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно із статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Таким чином, права позивача є порушеними, заборгованість відповідачем не погашена.

Разом з тим, матеріалами справи встановлено, що відповідач у відзиві на позовну заяву заявляла про застосування строків позовної давності до заявлених вимог, проте місцевим судом не було враховано цю заяву та не наведено жодних аргументів щодо неврахування строку позовної давності, з огляду на що заява про застосування позовної давності підлягає вирішенню апеляційним судом (а.с. 17-18).

Як вбачається із матеріалів справи позивач звернувся до суду 05.04.2021, при цьому просив стягнути заборгованість за надані послуги з постачання природного газу, яка виникла станом на лютий 2016 року в сумі 8532,91 грн.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.

Таким чином, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем, є підставою для відмови в позові.

Відповідно до статті 374 ЦК України суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Наведені вище порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду згідно з ч. 1 ст. 376 ЦПК України та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням того, що ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року було відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 червня 2021 року у розмірі 3405 грн до ухвалення апеляційним судом судового рішення, а тому з позивача ТОВ «Хмельницькгаз збут» на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3405 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 червня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницькгаз збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницькгаз збут» (місцезнаходження: вул. Проскурівська, буд. 32, 2-й поверх, м. Хмельницький, 29000; ідентифікаційний код юридичної особи в ) на користь держави 3405 грн судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 16 листопада 2021 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай