Народицький районний суд Житомирської області
Справа № 712/5606/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2021 року смт. Народичі

Народицький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Діброви О.В.,

з секретарем Жавнер І.А.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до суду та просить стягнути із ОСОБА_1 на його користь заборгованість по кредитному договору в сумі 83095 гривень 73 копійки, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 гривні, мотивуючи свої вимоги тим, що 23 листопада 2010 року між Акціонерним товариством Комерційний Банк «ПриватБанк» та відповідачем було укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у сумі 4200 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, в результаті чого і виникла вищевказана заборгованість.

Сторони в судове засідання не з`явились та надіслали до суду заяви, в яких просять справу розглянути без їх участі; представник позивача позовні вимоги підтримує, відповідач позовні вимоги не визнає та при прийнятті рішення просить застосувати строк позовної давності.

Дослідивши в судовому засіданні докази, суд дійшов такого висновку.

Матеріалами справи встановлено, що 23 листопада 2010 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_1 було укладено договір на отримання кредиту у розмірі 4200 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (надалі - Договір).

Зазначені обставини підтверджуються копіями анкети-заяви (т.1, а.с.10), довідки про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (т.1, а.с.11) та Статуту Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», затвердженого наказом Міністерства фінансів України (рішенням єдиного акціонера) №409 від 03 квітня 2017 року (т.1, а.с. 41).

В наданому суду розрахунку заборгованості за Договором (т.1, а.с. 7-9) позивач зазначив, що заборгованість відповідача станом на 31 березня 2018 становить 83095 гривень 73 копійки, в тому числі: 4133 гривні 59 копійок - заборгованість за кредитом; 72429 гривень 01 копійка - заборгованість за процентами; 2100 гривень - нарахована комісія; 4433 гривні 13 копійок - заборгованість по судовим штрафам.

Перевіряючи законність та обґрунтованість вимог позивача, суд зважає на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, атакож усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.

Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, крім тіла кредиту (суми, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за процентами на заборгованість, а також штраф та пеню.

Обґрунтовуючи свою правову позицію, позивач посилався на копії анкети-заяви відповідача (т.1, а.с.10), довідки про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (т.1, а.с.11), а також на витяг з Умов та правил надання банківських послуг (надалі-Умови) (т.1, а.с.12-35).

Оскільки надані позивачем Умови не підписані відповідачем, з урахуванням висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19), суд не вважає їх складовою Договору, а тому, дійшов переконання, що посилання відповідача на Умови, як на обґрунтування своїх вимог, є безпідставним.

Разом з тим, суд зважає на той факт, що власноручно підписана відповідачем довідка про умови кредитування (т.1, а.с.11) містить обов`язок повернення кредиту, сплату відсотків щомісячними платежами до 25 числа кожного місяця упродовж строку кредитування, а також пеню та штраф за несвоєчасне погашення заборгованості. Тобто, сторони погодили порядок, строки виконання зобов`язання та неустойку за порушення його виконання.

Також суд зважає на висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18), та відповідно до якого право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 статті 81 ЦПК визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У поданій до суду позовній заяві позивач зазначив, що кінцевий термін повернення кредитних коштів за договором від 23 листопада 2010 року відповідає строку дії платіжної картки.

З довідки позивача №30.1.0.0/2-55 від 22 червня 2020 року (а.60 справи №2п/712/32/20) вбачається, що ОСОБА_1 згідно кредитного договору від 23 листопада 2010 року отримував у позивача картки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , остання з яких мала термін дії до вересня 2015 року.

З урахуванням викладеного та приймаючи до уваги, що позивач не просив захистити його права шляхом застосування частини другої статті 625 ЦК України, суд дійшов переконання, що правомірними є вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості, нарахованої до спливу визначеного договором строку кредитування, тобто, по вересень 2015 року включно.

Розглядаючи заявлене відповідачем клопотання про застосування позовної давності, суд також зважає на висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18), такого змісту.

Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

З урахуванням викладеного та приймаючи до уваги, що зазначений позивачем строк кредитування сплив у вересні 2009 року, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в сумі 4133 гривні 59 копійок та заборгованості по процентам за користування кредитом, нарахованим в період з 16 травня 2015 року по 30 вересня 2015 року в сумі 3372 гривні 75 копійок (7465,1 грн-4092,35 грн); в задоволенні вимог про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом, нарахованим після 30 вересня 2015 року, відмовити за безпідставністю, а в задоволенні решти позовних вимог - за спливом позовної давності.

Позивачем сплачено судовий збір в сумі 1762 гривні, а тому, в порядку статті 141 ЦПК України, вказані судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог на суму 159 гривень 17 копійок (1762 гривні (сплачений судовий збір)х9,03 % (розмір задоволених вимог-7506,34х100:83095,73):100).

Керуючись статтями 207, 526, 530, 611, 626, 628, 638, 1050, 1054 ЦК України та статтями 4, 12, 81, 141, 223, 245, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк „ПриватБанк" заборгованість за договором від 23 листопада 2010 року на загальну суму 7506 гривень 34 копійки, до складу якої включено: 4133 гривні 59 копійок - заборгованість за кредитом та 3372 гривні 75 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк „ПриватБанк" витрати по сплаті судового збору в сумі 159 гривень 17 копійок.

В задоволенні вимог про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом, нарахованим після 30 вересня 2015 року, відмовити за безпідставністю, а в задоволенні решти позовних вимог - за спливом позовної давності.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду до Житомирського апеляційного суду через Народицький районний суд Житомирської області.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», місцезнаходження: м.Київ, вул.Грушевського, 1-Д, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14360570.

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Повне рішення суду складено 25 січня 2021 року.

Суддя: О. В. Діброва