Провадження № 22-ц/801/230/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Антонюк В. В.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 рокуСправа № 127/26640/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача Рибчинського В.П.,

суддів Голоти Л.О., Медвецького С.К.,

за участі секретаря судового засідання Файчук Ю.М., Луценка Ю.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області про відмову у відкритті провадження від 02 грудня 2020 року в цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

в с т а н о в и в :

30 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02 грудня 2020 року відмовлено у відкритті провадження у зв`язку з тим, що встановлення заявлених фактів стосується правовідносин кредитної спілки та особи, яка є її членом щодо управління цією юридичною особою, а тому заява ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки її розгляд віднесено до компетенції господарського судочинства.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив оскаржувану ухвалу скасувати, справу направити в суд першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суть заявлених фактів не пов`язується з господарською діяльністю, а тому відсутні підстави для відмови у відкритті провадження з цих підстав.

На апеляційну скаргу відзиву не надходило.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежовувати між собою компетенцію, як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Частиною першою статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Реалізуючи дискрецію при визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ, суди мають виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звертається особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту і юридичної природи обставин у справі.

Господарський процесуальний Кодекс України установлює, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин; справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності (пункти 1, 3 частини першої статті 20 цього Кодексу).

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що встановлення заявлених фактів стосується правовідносин кредитної спілки та особи, яка є її членом щодо управління цією юридичною особою, а тому заява ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки її розгляд віднесено до компетенції господарського судочинства.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції.

Так, згідно ст. 2 Господарського кодексу України учасниками відносин у сфері господарювання є суб`єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб`єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

Під корпоративними відносинами, згідно зі ст. 167 ГК України, маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав, тобто прав особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Беручи до уваги факти, які просить встановити ОСОБА_1 , а саме: передачу арештованого 14.07.2015 року державним виконавцем майна КС "Злагода" на зберігання 25.09.2018 року випадковій особі - ОСОБА_2 , який до спілки ніякого відношення не має; відсутність письмового рішення спостережної ради про відмову від арештованого майна, прийнятого відповідно до статуту і Положення про спостережну раду, що видає голослівність відомостей ОСОБА_2 ; відсутність конкретного зазначення голови, що унеможливлює його ідентифікування і оцінити правомочність рішення про відмову від майна; невиправданого затягування з реалізацією цього майна і розподілу виручених від цього коштів перед чергою стягувачів; відсутність в спілці місця зберігання зазначеного майна, що видає неплатоспроможність для його винайму, відсутність офісного приміщення, а відтак фактичного місцезнаходження і способу зв`язку з даною юридичною особою; неординарність відмови КС "Злагода" від повернення арештованого майна, що видає її бездіяльність, якщо така відмова насправді була, на чому наголошує ОСОБА_2 у поясненні, - суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що всі ці факти стосуються реалізації ОСОБА_1 своїх прав як колишнього члена кредитної спілки та належать до корпоративних правовідносин і підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 року у справі № 338/667/19, згідно якої спір за позовом члена або колишнього члена кредитної спілки щодо повернення йому внесків з її майна у зв`язку з виходом із членства у цій спілці, а також про відшкодування моральної шкоди, завданої неповерненням цих внесків, є пов`язаним із припиненням корпоративних прав відповідного члена. Тому такий спір слід розглядати за правилами господарського судочинства.

Враховуючи встановлене, суд першої інстанції, з`ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для відмови у відкритті провадження у справі стосовно вищезазначених вимог з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини та постановив судове рішення, яке відповідає закону.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 367, 368, 375, 382, 384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 02 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 20 січня 2021 року.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді: Л.О. Голота С.К. Медвецький