Справа № 478/1658/20 Провадження № 2/478/40/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2021 року. смт Казанка

Казанківський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Іщенко Х.В.,

при секретарі Луговській А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Казанка цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Акціонерного товариства комерційний банк « ПРИВАТБАНК « до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат,

В С Т А Н О В И В:

23.11.2020 року АТ КБ « ПРИВАТБАНК « звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 23.03.2010 р., в розмірі 33441,22 грн. та судового збору в розмірі 2102,00 грн, посилаючись на невиконання відповідачем договірних умов.

Посилаючись на викладене, АТ КБ ПриватБанк просить стягнути з відповідача на їх користь вищевказану суму заборгованості.

Ухвалою судді від 27.11.2020 р. відкрите провадження у справі, розгляд її призначений у порядку спрощеного позовного провадженняз повідомленням сторін по справі.

Представник позивача в судові засідання не з`явилася, одночасно з позовною заявою подала клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання з розгляду справи по суті не з`явилася, не заперечувала проти розгляду справи у її відсутність, зважаючи на письмове клопотання про розгляд справи без її участі. Надала до суду відзив на позов, в якому зазначила, що позов не визнає у повному обсязі, посилаючись на те, що, позивачем пропущено строк звернення до суду за захистом своїх прав, оскільки термін дії кредитної картки закінчився , оскільки відповідно до довідки долученої позивачем до матеріалів справи, між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем, був підписаний кредитний договір №б/н від 23.03.2010 р., за яким було надано наступні кредитні картки: НОМЕР_1 , дата відкриття 22.05.2012 року, термін дії 11/15, НОМЕР_2 , дата відкриття 25.10.2012 року, термін дії 05/16, та НОМЕР_3 дата відкриття 12.12.2013 року, строк дії 08/17.Отже, в даному випадку трирічний строк позовної давності у вказаних правовідносинах починає перебіг зі спливом останнього дня місяця дії картки - з 31 серпня 2017 року. Відповідно до додатків долучених до позовної заяви не містять договору про збільшення строку позовної давності за спірним кредитним договором, в той час як п.п.п 1.1.7.31, згідно якого позовна давність встановлюються в 50 років та стосується вимог банка про повернення кредиту, сплати процентів за використання кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів, міститься в умовах, які не підписані відповідачем (позичальником).Згідно з розрахунком заборгованості, останній раз відповідачем було здійснено погашення заборгованість 06.10.2017 року. Згідно з випискою по рахунку за період з 22.05.2012 року по 01.03.2020 року, Банком 13.12.2017 року було автоматично зараховано переказ на карту в сумі 242,20 грн, яка саме відображена в розрахунку заборгованості як сума погашення за наданим кредитом, однак нею не здійснювалося погашення заборгованості на таку суму, а автоматичне списання суми з картки не є її волевиявленням. Тому відповідач керуючись ч.3 та ч.4 ст. 267 ЦК України, просить застосувати до спірних правовідносин положення про строк позовної давності та відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог.

Від представника позивача АТ КБ » ПРИВАТБАНК « Свіхіної А.М. до суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог з ОСОБА_1 в розмірі 10378,34 грн. - заборгованості за тілом кредиту, в тому числі:7634,70 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 2743,64 грн. - заборгованість за простроченими відсотками а також понесені позивачем судові витрати.

Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що за кредитним договором № б/н від 23.03.2010 р. між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і ОСОБА_1 був укладений кредитний договір , шляхом приєднання (частина перша статті 634 ЦК України). Відповідно до нього ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки .

Відповідачем заявлено клопотання про застосування наслідків строку позовної давності .

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Згідно ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою боргу та/або сум санкцій.

При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно (невизначених) частин платежу.

Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його участю чи дорученням уповноваженою на це особою.

Не можуть вважатися добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності, будь - які дії кредитора, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема списання коштів з рахунків боржника без волевиявлення останнього, або без його схвалення.

Так судом встановлено, що між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем, був підписаний кредитний договір №б/н від 23.03.2010 р., за яким було надано наступні кредитні картки: НОМЕР_1 , дата відкриття 22.05.2012 року, термін дії 11/15, НОМЕР_2 , дата відкриття 25.10.2012 року, термін дії 05/16, та НОМЕР_3 дата відкриття 12.12.2013 року, строк дії 08/17.Отже, в даному випадку трирічний строк позовної давності у вказаних правовідносинах починає перебіг зі спливом останнього дня місяця дії картки - з 31 серпня 2017 року. Відповідно до додатків долучених до позовної заяви позивачем, вони не містять договору про збільшення строку позовної давності за спірним кредитним договором, в той час як п.п.п 1.1.7.31, згідно якого позовна давність встановлюються в 50 років та стосується вимог банка про повернення кредиту, сплати процентів за використання кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів, міститься в умовах, які не підписані відповідачем (позичальником).

Згідно з розрахунком заборгованості, останній раз відповідачем було здійснено погашення заборгованість 06.10.2017 року. Згідно з випискою по рахунку за період з 22.05.2012 року по 01.03.2020 року, Банком 13.12.2017 року було автоматично зараховано переказ на карту в сумі 242,20 грн, яка саме відображена в розрахунку заборгованості як сума погашення за наданим кредитом, однак судом встановлено, що відповідачем не здійснювалося погашення заборгованості на таку суму, а автоматичне списання суми з картки не є її волевиявленням.

У зв`язку з чим наданий позивачем розрахунком, в якому останнє погашення заборгованості за договором, здійснене відповідачем 13.12.2017 року у розмірі 242,2грн., судом встановлено, що данний платеж у розмірі 242,2 грн. був проведений банком шляхом автоматичного списання коштів з рахунку боржника на погашення заборгованості за кредитом.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2018 року в справі №161/15679/15-ц (провадження № 61-765св18) міститься висновок по застосуванню частинипершоїстатті 264 ЦК Українита вказано, що з тлумачення цієї норми слідує, що вона пов`язує переривання позовної давності з будь-якими активними діями зобов`язаного суб`єкта (боржника). При цьому не виключається й випадку коли переривання перебігу позовної давності буде відбуватися внаслідок визнання боргу, що здійснюється іншими суб`єктами, якщо на це була виражена воля боржника. Тобто коли боржник виражає свою згодою чи уповноважує на це відповідного іншого суб`єкта.

Виходячи з наведеного, автоматичне списання банком коштів з рахунку відповідача в рахунок погашення заборгованості за кредитом не може свідчить про визнання ним свого боргу та слугувати підставою для переривання позовної давності так як доказ того, що таке списання відбулося за згодою останнього позивачем суду не надано.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2020 року в справі №442/5498/16-ц (провадження №61-37554св18).

Згідно матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом 23.11.2020 року, тобто після спливу строку позовної давності звернення до суду.

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH).

Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що строк дії виданої картки, не сплинув, або що відповідачем була отримана нова картка, на яку були переоформлені всі зобов`язання, які раніше виникли.

Оскільки позивач звернувся до суду із вимогою про стягнення заборгованості із відповідача поза межами строків позовної давності, а саме 23.11.2020 року (згідно штампу вхідної канцелярії суду), вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості по договору задоволенню не підлягає.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з повною відмовою в задоволенні позову понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк « ПРИВАТБАНК « до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат- відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Судові витрати понесені позивачем віднести на його рахунок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складено 12.01.2020 року.

Суддя :