Справа № 347/2348/20
Провадження № 2/347/500/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2021 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області у складі

головуючого судді Гордія В.І.,

з секретарем Корбутяк Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Косові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Сторони в шлюбі мають неповнолітню дитину: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовну заяву ОСОБА_1 мотивує тим, що спільне життя між сторонами не склалося через різні погляди на життя і сімейні відносини. Шлюбні стосунки між ними фактично припинено з початку 2016 року, спільне господарство не ведеться, проживають окремо. Все це призвело до того, що вони втратили почуття любові і поваги один до одного. Вважає, що шлюб носить формальний характер і примирення між ними неможливе.

В судове засідання позивач не з`явися, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідачка була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явилася, причин неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не подавала.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів,що відповідає положенням ст.ст. 280-282 ЦПК України.

Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування процесу технічними засобами, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задоволити з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, що передбачено ч.1 ст.110 СК України.

Згідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як встановлено судом, сторони зареєстрували шлюб 12.02.2015 року у виконавчому комітеті Городянської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області, про що було зроблено актовий запис № 1,що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 виданим 15.12.2020 року (а.с.58). Однак, на даний час, зазначені в позовній заяві обставини свідчать про те, що надії на збереження сім`ї немає, а шлюб між сторонами носить формальний характер. Крім того, позивач миритися не бажає, а відповідачка в судове засідання не з`явилася і свою думку з цього приводу не висловила.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

А тому, з урахуванням вищенаведених обставин та в інтересах сторін, шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки шляхів для збереження сім`ї суд не вбачає.

Згідно до ч.2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У позовній заяві позивач з цього приводу жодних вимог не заявляв, а відповідачка свою думку не висловила та будь-яких заяв чи клопотань до суду не подавала.

Також, зважаючи на заявлені вимоги, суд вважає, що неповнолітню дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід залишити на вихованні матері ОСОБА_2 .

Враховуючи наведене, на підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 104, 110-112, 113 СК України, та керуючись ст.ст. 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 12.02.2015 року у виконавчому комітеті Городянської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області, про що було зроблено актовий запис № 1, - розірвати.

Неповнолітню дитину: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити на виховання матері ОСОБА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Косівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте Косівським районним судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Суддя: В.І. Гордій