Справа № 456/255/20 Головуючий у 1 інстанції: Янів Н.М.
Провадження № 22-ц/811/79/21 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ніткевича А.В.

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Жукровської Х.І.

з участю представника позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційними скаргами представника позивачки ОСОБА_2 ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕДІС Україна» на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 листопада 2020 року в складі судді Яніва Н.М. у справі за позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», товариства з обмеженою відповідальністю «Тедіс Україна», третя особа ОСОБА_3 про стягнення суми страхового відшкодування,-

встановив:

У січні 2020 року позивачка ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до відповідачів ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», ТзОВ «Тедіс Україна», з участю третьої особи ОСОБА_3 про стягнення суми страхового відшкодування.

В обґрунтування заявлених вимог покликалася на те, що 29.07.2019 на автомобільній дорозі Київ Чоп (618 км +500 м) трапилась дорожньо транспортна пригода за участі автомобіля Mersedes GLA FV453LH та автомобіля Ford Transit, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , застрахованого у ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група».

Про настання страхового випадку вона повідомила страхову компанію у строки та у спосіб передбачений Законом у день настання ДТП, а також надіслала заяву про виплату страхового відшкодування. Перед тим, як здійснювати відновлювальний ремонт, її транспортний засіб був оглянутий спеціалістом оцінювачем відповідача, однак під час роботи останнього вона зрозуміла, що йому не вистачає знань та кваліфікації, а тому вирішила самостійно замовити висновок судового експерта, про що повідомила страховика і страхувальника.

Згідно із висновком експерта № 143/19 від 24.09.2019 вартість відновлювального ремонту належного їй автомобіля Mersedes GLA FV453LH становить 270 327,23 грн. Однак, страхова компанія виплатила їй 99 500 грн. та 38 305,22 грн., що стверджується відповідними платіжними дорученнями, тобто не доплатила суму у розмірі 132 522, 01 грн.

Оскільки її автомобіль був новим та у результаті ДТП суттєво пошкоджений, у зв`язку з цим вона змушена його продати. Згідно висновку експерта № 167/19 від 24.09.2019 величина втрати товарної вартості автомобіля становить 44 529,56 грн. Дана сума є додатковим збитком, який повинен бути відшкодований власником джерела підвищеної небезпеки.

Також зазначила, що у результаті ДТП вона зазнала моральної шкоди, яку оцінює у розмір 100000 грн. Вказана шкода полягає у тому, що ДТП стала для неї неприємною подією, вона досі відчуває біль у травмованих місцях, проходить лікування і реабілітацію, окрім цього боїться пересуватись автомобілем.

Також вважає, що до витрат, які понесені у зв`язку з розглядом справи та які повинні бути відшкодовані відповідачами, належать сплачений нею судовий збір, а також вартість за проведену експертизу.

Просила стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на її користь 136000 грн., з ТзОВ «Тедіс Україна» 100 000 грн. моральної шкоди та 44 529,56 грн. додаткових збитків, а також солідарно з відповідачів судові витрати у розмірі 9 503,31 грн., з яких 2805,31 грн. судовий збір та 6 700 грн. витрати на залучення експерта.

Оскаржуваним рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 листопада 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ТзОВ «Тедіс Україна» у користь ОСОБА_2 завдану матеріальну шкоду у вигляді втрати товарної вартості автомобіля у розмірі 44 529 грн. 56 коп. та 3000 гривень в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто ТзОВ «Тедіс Україна» у користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Рішення оскаржили представник позивачки ОСОБА_2 ОСОБА_1 та ТзОВ «ТЕДІС Україна».

Апелянт ОСОБА_1 вважає оскаржуване рішення необ`єктивним, необґрунтованим та ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до п. 5.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092, у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця і часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату.

На переконання апелянта, присутність заінтересованих осіб не є імперативною вимогою, а забезпечується лише у разі наявності відповідної потреби.

Також, попри складання висновку особою, яка має статус судового експерта, цей висновок складений відповідно до ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», не є висновком експертизи, однак є доказом у справі, підлягає дослідженню та оцінці.

Відтак, вважає, що суд першої інстанції не навів об`єктивного підтвердження того, що відсутність представника страхової компанії під час огляду пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля, призвела до неправомірності розрахунків, наведених у висновку № 143/19 від 24.09.2019.

Звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази того, що автомобіль зазнав додаткових пошкоджень після огляду експертом страхової компанії до огляду автомобіля судовим експертом, а також докази того, що така обставина, як час огляду, могла вплинути на правильність проведених експертом розрахунків та його висновків.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов необґрунтованого висновку про відмову ОСОБА_4 у стягненні з ПАТ «СК «Українська страхова група» на її користь 136000 грн.

Крім цього, судом не наведено переконливих аргументів щодо визначення розміру відшкодування моральної шкоди в сумі 3000 грн, вважає такий розмір не відповідає принципам розумності, виваженості і справедливості.

Просить рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 листопада 2020 року в частині відмови у стягненні з ПАТ «СК «Українська страхова група» в користь ОСОБА_4 136000 грн скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог, в частині розміру моральної шкоди, яку стягнуто з ТзОВ «ТЕДІС Україна» змінити з 3000 грн. на 100000 грн, врешті залишити без змін, при цьому змінити розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ТзОВ «ТЕДІС Україна» вважає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Звертає увагу, що відмовляючи позивачу у задоволенні позовних вимог до ПАТ «СК «Українська страхова група» суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку, що наданий позивачем висновок експерта не відповідає необхідним критеріям належності та допустимості, а тому не може бути прийнятий судом на підтвердження заявлених позивачем вимог.

В той же час, суд першої інстанції приймає до уваги висновок № 167/19 щодо величини втрати товарної вартості автомобіля Mersedes GLA FV453LH, складений експертом в той самий день, що і висновок №143/19 від 24.09.2019.

На переконання апелянта, аналогічні висновки про недопустимість, як доказу, суд першої інстанції повинен був застосувати і до висновку № 167/19 від 24.09.2019.

Також, апелянт наполягає, що судом першої інстанції неправильно здійснено тлумачення Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092, положення зазначеної методики чітко вказують на необхідність фактичного здійснення відновлювального ремонту потерпілою в ДТП особою, для виникнення у неї права на відшкодування величини втрати товарної вартості автомобіля, оскільки тільки в процесі ремонту та після його завершення об`єктивно можливо визначити, яка саме деталь та/або вузол чи агрегат фарбувався, за допомогою яких технологій та устаткування було здійснено фарбування, які деталі було замінено без необхідності фарбування, та чи вплинуло це взагалі на зовнішній вигляд транспортного засобу.

Крім цього, не погоджується із висновками суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача ТзОВ «ТЕДІС Україна» 3000 грн відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачкою не надано доказів, які б підтверджували завдання їй тілесних ушкоджень за наслідками ДТП, а власне такими обставинами вона обгрунтовує нанесення їй моральної шкоди.

Судом першої інстанції не досліджені та не оцінені подані ними письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_5 стосовно динаміки ДТП та обставин справи безпосередньо після настання досліджуваної події.

Просить рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 листопада 2020 року в частині стягнення з ТзОВ «ТЕДІС Україна» на користь ОСОБА_4 завдану матеріальну шкоду у виді втрати товарної вартості автомобіля в розмірі 44529,56 грн. та 3000 грн на відшкодування моральної шкоди, стягнення судових витрат скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог до ТзОВ «ТЕДІС Україна».

Представник позивачки ОСОБА_1 в судовому засіданні власну апеляційну скаргу підтримав, апеляційну скаргу ТзОВ «Тедіс Україна» заперечив, в обґрунтування надав пояснення, аналогічні доводам власної скарги.

Інші учасники справи представники відповідачів ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», ТзОВ «Тедіс Україна», третя особа ОСОБА_3 в судове засідання 03 серпня 2021 року не прибули, представник відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» подав клопотання про розгляд справи у їх відсутність, інші не повідомили про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивачки ОСОБА_1 на підтримку доводів власної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕДІС Україна» необхідно залишити без задоволення враховуючи таке.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог до відповідача ПрАТ «СК «Українська страхова група» суд першої інстанції виходив з того, що цей страховик, керуючись вимогами Закону, виконав свій обов`язок, визначив розмір страхового відшкодування і у встановлений строк виплатив суму матеріальної шкоди позивачці, у зв`язку з чим позовні вимоги у частині стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь позивачки 136000 грн. задоволенню не підлягають.

Задовольняючи позовні вимоги до відповідача ТзОВ «ТЕДІС Україна» про відшкодування втрати товарної вартості автомобіля, суд враховуючи той факт, що строк експлуатації автомобіля позивачки Mersedes GLA FV453LH не перевищує 7 років, відсутність коефіцієнту фізичного зносу автомобіля на дату події, що також підтверджується розрахунками страхового відшкодування виготовленими ПрАТ «СК «Українська страхова група», а також взявши до уваги те, що для відновлення автомобіля потрібна заміна окремих складників такого, що потребують фарбування, прийшов переконання, що позовна вимога у частині стягнення в користь позивачки відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою товарної вартості автомобіля, підлягає задоволенню у розмірі визначеному у висновку експерта.

Крім цього, суд враховуючи характер правопорушення, ступінь пошкодження автомобіля, глибину та тривалість завданих позивачці фізичних і душевних страждань, а також керуючись принципами розумності, виваженості і справедливості, прийшов висновку про задоволення позовних вимог у частині стягнення з відповідача ТзОВ «ТЕДІС Україна» в користь позивачки ОСОБА_4 моральної шкоди у розмірі 3000 грн.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції колегія суддів виходить з такого.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Судом встановлено, що 29.07.2019 на 618 км +500 м. автодороги Київ - Чоп, відбулася дорожньотранспортна пригода, під час якої ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом марки Ford Tranzit, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ТзОВ «ТЕДІС Україна», не врахував дорожньої обстановки та не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом Mersedes GLA FV453LH під керуванням ОСОБА_6 .

Вина ОСОБА_3 у вчиненні вказаної ДТП встановлена постановою Мукачівського міськрайонного суду Львівської області від 29.10.2019 (т. 1 а.с. 230).

Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 29.07.2019, а також вина відповідача ОСОБА_3 у цій дорожньо-транспортній пригоді, визначені у вказаній вище постанові, відтак в силу статті 82 ЦПК України не підлягають доказуванню в ході розгляду даної цивільної справи.

Цивільно-правова відповідальність може мати місце при наявності складу адміністративного чи кримінального правопорушення. Саме склад адміністративного чи кримінального правопорушення є тим юридичним фактом який породжує правовідносини між порушником і потерпілим та створює певні правомірні вимоги потерпілого та обов`язки порушника відшкодувати шкоду завдану протиправними діями.

Згідно із вимогами ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Разом з тим, спеціальна норма по відношенню до загальної - ч. 2 ст. 1187 ЦК України зазначає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

В свою чергу, до сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за цим законом є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону).

Згідно із статтею 6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

Настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми, в порядку визначеному законом.

Відповідно до ст. 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Автомобіль Ford Tranzit, реєстраційний номер НОМЕР_1 на час ДТП був застрахований у ПрАТ «СК «Українська страхова група» полісом обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/6507444, згідно якого ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 100 000 тис. грн., франшиза 500 грн. (страхувальник ТзОВ «Тедіс Україна») (т. 1 а.с.171).

Окрім цього, 04.04.2019 між ПрАТ «СК «Українська страхова група» та ТзОВ «ТЕДІС Україна» укладено договір добровільного страхування цивільно правової відповідальність власника транспортного засобу № 98-0197-00465, згідно якого предметом договору є страхування майнових інтересів, що не суперечить чинному законодавству України, пов`язаних з відшкодуванням шкоди, заподіяної страхувальником або іншою особою, цивільна відповідальність якої застрахована, життю, здоров`ю, працездатності, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу

Страховим випадком є ДТП, яка сталася за участю будьякого забезпеченого транспортного засобу страхувальника, зазначеного у Додатку № 1 до цього договору, внаслідок якої потерпілим третім особам спричинена шкода, цивільно правову відповідальність за заподіяння якої несе страхувальник (т. 1 а.с.173).

02.08.2019 ОСОБА_4 звернулась до ПрАТ «СК «Українська страхова група» з повідомленням про дорожню транспортну пригоду та заявою про виплату страхового відшкодування шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок АТ КБ «Приват Банк» (т. 1 а.с.178-179).

В той же день, 02.08.2019 представник ПрАТ «СК «Українська страхова група» Войтик Т.М. оглянув транспортний засіб Mersedes GLA FV453LH, який належить ОСОБА_4 , склав протокол огляду транспортного засобу, у якому було зазначено деталі та опис пошкоджень, вказаний протокол підписаний позивачкою (т. 1 а.с.180-181).

У відповідності до ремонтної калькуляції № ЗСЦВ-2567 від 10.10.2019, складеної в системі AUDATEX, вартість ремонту (вартість робіт, фарбування та запасних частин) автомобіля Mersedes GLA FV453LH складає 138 305,22 грн. (т. 1 а.с.182-188).

08.11.2019 ПАТ «СК «Українська страхова група» проведено розрахунок суми страхового відшкодування за страховим полісом № АМ-6507444 від 03.09.2018, затверджено страховий акт № ЗСЦВ-2567, згідно якого визначено розмір страхового відшкодування у розмірі 99 500 грн. та проведено оплату на розрахунковий рахунок вказаний у заяві позивачкою, що стверджується копією платіжного доручення №26989.

Також, 08.11.2020 ПрАТ «СК «Українська страхова група» проведено розрахунок суми страхового відшкодування за договором добровільного страхування № 98-0197-00465/00024 від 04.09.2019 та затверджено страховий акт № ДКЦВ-18876, згідно якого визначено розмір страхового відшкодування у розмірі 38 305,22 грн., проведено оплату на розрахунковий рахунок вказаний у заяві позивачкою, що також стверджується копією платіжного доручення №26990 (т. 1 а.с.189-194).

08.11.2019 сплачені кошти були повернуті на рахунок ПрАТ «СК «Українська страхова група» у зв`язку з неможливістю поповнення неактивованої картки ОСОБА_4 , що стверджується платіжними дорученнями № J11085GHPZ, №J11085IDCE (т. 1 а.с.195-196).

12.11.2019 позивач ОСОБА_4 повторно звернулась до ПрАТ «СК «Українська страхова група» із заявою про виплату страхового відшкодування вказавши розрахунковий рахунок в АБ «Укргазбанк» для перерахунку коштів (т. 1 а.с. 197).

14.11.2019 на підставі страхового акту № ЗСЦВ-2567 та страхового акту № ДКЦВ-18876 від 13.11.2019 позивачці виплачено страхове відшкодування у розмірі 99 500 та 38 305,22 грн., без ПДВ, що стверджується наявними у матеріалах справи копіями платіжних доручень № 27316 та 27317 (т. 1 а.с. 200, 203).

Таким чином, з матеріалів справи встановлено, що оскільки згідно ремонтної калькуляції вартість відновлювального ремонту без ПДВ складала 138 305,22 грн., а ліміт відповідальності за шкоду завдану майну згідно полісу обов`язкового страхування № АМ /6507444 обмежувався сумою 100 000 грн. з встановленим розміром франшизи 500 грн., тому позивачці на її розрахунковий рахунок виплачено страхову суму у розмірі 99 500 грн., решта суми у розмірі 38 305,22 грн виплачено на підставі договору добровільного страхування, відтак відповідач ПрАТ «СК «Українська страхова група» відшкодував позивачці матеріальну шкоду у розмірі 137 805,22 грн.

Звертаючись до суду із вимогою до відповідача ПрАТ «СК «Українська страхова група» про стягнення різниці страхового відшкодування, позивачка ОСОБА_4 покликалася на те, що згідно із висновком експерта № 143/19 від 24.09.2019 вартість відновлювального ремонту належного їй автомобіля Mersedes GLA FV453LH становить 270 327,23 грн, однак страхова компанія виплатила їй 99 500 грн. та 38 305,22 грн., що стверджується відповідними платіжними дорученнями, тобто не доплатила суму у розмірі 132 522,01 грн.

Судом встановлено, що 06.08.2019 ОСОБА_4 звернулася до експерта товарознавця Онишко Р.М. із заявою про проведення автотоварознавчого дослідження автомобіля, відповідно до висновку якого № 143/19 від 24.09.2019, вартість відновлювального ремонту автомобіля Mersedes GLA FV453LH, внаслідок його пошкодження у ДТП 29.07.2019, станом на момент огляду 15.08.2019 становить 270 327,23 грн.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що висновок дослідження № 143/19 від 24.09.2019 є неналежним та недопустимим доказом, оскільки позивачка звернулася до оцінювача самостійно, без повідомлення страховика, що є порушенням ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів», такий висновок не був наданий страховику ПАТ «СК «Українська страхова група», а відтак не міг бути врахований страховою компанією під час розрахунку страхового відшкодування.

Крім цього, у вказаному експертному дослідженні не зазначено, що висновок підготовлений для подання до суду та що експерт попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, при цьому, вважаючи, що розрахунок суми страхового відшкодування за страховим полісом № АМ-6507444 від 03.09.2018 та розрахунок суми страхового відшкодування за договором добровільного страхування № 98-0197-00465/00024 від 04.04.2019, не відповідає матеріалам справи, в тому числі висновку дослідження № 143/19 від 24.09.2019, позивачка не зверталася з клопотанням про призначення експертизи саме судом.

З наведених підстав, колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта ОСОБА_1 про необгрунтованість висновку суду першої інстанції про відмову ОСОБА_4 у стягненні з ПрАТ «СК «Українська страхова група» на її користь 136000 грн.

В свою чергу, розглядаючи у сукупності доводи апелянта ОСОБА_1 про збільшення розміру відшкодування моральної шкоди, яка стягнута в користь ОСОБА_4 з відповідача ТзОВ «ТЕДІС Україна» з 3000 грн до 100000 грн, а також доводи апелянта ТзОВ «ТЕДІС Україна» про скасування рішення суду першої інстанції в цій частині та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні такої вимоги, колегія суддів звертає увагу, що згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Матеріалами справи підтверджується, що ДТП стало результатом винних дій третьої особи ОСОБА_3 , який перебував у трудових правовідносинах із ТзОВ «ТЕДІС Україна».

Моральна шкода може полягати, зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Згідно іч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч. 4 ст. 23 ЦК України).

Колегія суддів приходить переконання про те, що вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача ТзОВ «ТЕДІС Україна» моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та її розміру, відповідно до ч.1 та п.3 ч.2 ст. 23 ЦК України, суд першої інстанції врахував характер дій відповідача, якими майну позивачки завдано шкоду, глибину душевних страждань позивачки, а також вимоги розумності та справедливості та дійшов обґрунтованого висновку, що позивачка має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, серед іншого, у душевних стражданнях, що вона зазнала у зв`язку із пошкодженням її майна, відтак рішення суду у частині стягнення відшкодування завданої моральної шкоди з відповідача ТзОВ «ТЕДІС Україна» в користь позивачки ОСОБА_4 в сумі 3000 грн. колегія суддів залишає без змін.

Що стосується доводів апелянта ТзОВ «Тедіс Україна» про незаконність рішення суду першої інстанції в частині стягнення на користь ОСОБА_4 завдану матеріальну шкоду у виді втрати товарної вартості автомобіля в розмірі 44429,56 грн, колегія суддів враховує, що відповідно до п. 1 ч.1 ст. 22 ЦК України збитками є, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч. 3 ст. 22 ЦК України).

Системний аналіз пункту 32.7 частини першої статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 ЦК України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092, дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди.

При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

Вирішуючи позовні вимоги в цій частині, суд першої інстанції правильно врахував, що згідно із пунктом 32.7 ч.1 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкоду, пов`язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує, відтак з такою вимогою сторона позивача звернулася до особи, винної у настанні ДТП.

Так, відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 167/19 від 24.09.2019 величина втрати товарної вартості автомобіля Mersedes GLA FV453LH внаслідок ДТП 29.07.2019 становить 44 529,56 грн. (т. 1 а.с.66-72).

Доводи апелянта ТзОВ «ТЕДІС Україна» про те, що висновок № 167/19 від 24.09.2019 є недопустимим доказом з тих самих підстав, з яких суд першої інстанції визнав недопустимим доказом висновок дослідження №143/19 від 24.09.2019, є безпідставними, крім цього, представник відповідача під час розгляду справи в суді першої інстанції з клопотанням про призначення судової автотоварознавчої експертизи для спростування даного висновку дослідження, не звертався.

В свою чергу, суб`єктивним тлумаченням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092, є покликання представника апелянта на необхідність фактичного здійснення відновлювального ремонту потерпілою в ДТП особою, для виникнення у неї права на відшкодування величини втрати товарної вартості автомобіля, оскільки саме такої вимоги положення вказаної Методики не містять.

Інші доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв`язку з чим, апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 368, 372, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційні скарги представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕДІС Україна» залишити без задоволення.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 04 серпня 2021 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк