Справа № 2-6059/11
Провадження № 2/522/2307/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

при секретарі Шеян І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Носенка Олександра Володимировича про визнання договору дарування недійсним та зобов`язання повернути майно,

В С Т А Н О В И В:

До Приморського районного суду м. Одеси в лютому місці 2011р. звернувся з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування та повернення майна.

У червні місяці 2011р. позивач уточнив позовні вимоги і остаточно просив суд визнати недійсним договір дарування 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Носенко О.В., реєстровий номер №1097, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та зобов`язати ОСОБА_2 повернути прийняту у позивача 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що був власником 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради від 22 липня 1999р.

З метою отримання у власність всіє квартири, оскільки інша 1/2 частина належала ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 30.03.2000р., та враховуючи, що у червні 2006 року йому потрібно було вирушати у командировку, він домовився з ОСОБА_2 надати її довіреність, щоб вона від його імені оформила договір купівлі-продажу 1/2 частки квартири з ОСОБА_3 .

Також, позивач вважав, що разом з довіреністю у нотаріуса він укладав з відповідачкою договір про довічне утримання, як раніше обіцяв відповідачці. На виконання своїх обіцянок та з метою отримання догляду за ним з боку відповідачки, позивач 15 червня 2006р. укладає з нею договір дарування 1/2 частки квартири. і яким передає у власність ОСОБА_2 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 та одночасно з цим видає довіреність ім`я на ім`я ОСОБА_2 на право укладення договору купівлі-продажу.

Після укладення зазначених угод позивач ходив у рейси, а відповідачка доглядала за квартирою та за ним, як домовлялися, але коли відповідач повернувся з чергового рейсу закордонного плавання в вересні місяці 2010 року, ОСОБА_2 змінила своє ставлення до своїх обов`язків, нічого не бажала робити для нього по квартирі, у зв`язку з чим позивач повідомив, що змушений буде розірвати договір довічного утримання, якщо відповідачка не буде виконувати своїх обов`язків, на що вона зазначила, що у нотаріуса був оформлений договір дарування, а не довічного утримання.

На підставі викладеного позивач звернувся до суду з відповідним позовом, оскільки на його думку договір був укладений внаслідок помилки.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20.10.2011 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування та зобов`язання повернути майно задоволено. Вирішено визнати недійсним договір дарування, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 15 червня 2006р. 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Носенко О.В., реєстровий номер №1097. Зобов`язати ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20.12.2016 року поновлено ОСОБА_2 строк для подачі заяви про перегляд рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 у зв`язку з нововиявленими обставинами. Задоволено заяву ОСОБА_2 про перегляд рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування та зобов`язання вчинити певні дії у зв`язку з нововиявленими обставинами. Скасувано рішення від 20.10.2011 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування та зобов`язання вчинити певні дії. Зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування та зобов`язання вчинити певні дії до встановлення правонаступників (спадкоємців) ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

22.05.2017 року провадження по справі поновлене.

Ухвалою суду від 18.12.2017 року справу повернуто у підготовче провадження та встановлено загальний порядок її розгляду.

22.01.2018 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на те, що обставини, які виклав позивач є надуманими, а волевиявлення ОСОБА_1 щодо дарування ОСОБА_2 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , було реальним. Також відповідач просила застосувати строк позовної давності.

04.02.2019 року судом закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Ухвалою суду від 04.02.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Носенко О.В., про визнання недійсним договору дарування та зобов`язання вчинити певні дії залишено без розгляду.

Постановою Одеського апеляційного суду від. 14.07.2020 року ухвалу Приморського районного суду від 04.02.2020 року скасована, а справа повернута до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою судді Свяченої Ю.Б. від 12.08.2020 року справа прийнята до провадження та призначено підготовче засідання в рамках загального позовного провадження, на 21.10.2020 року.

21.10.2020 року у судове засідання з`явився представник позивача, у зв`язку з неявкою інших учасників справи, підготовче засідання відкладено на 18.11.2020 року.

У зв`язку з відкриття касаційного провадження щодо оскарження постанови Одеського апеляційного суду від 14.07.2020 року, цивільна справа 05.11.2020 року направлена до Верховного Суду.

Постановою Верховного Суду від 09.02.2021 року постанова Одеського апеляційного суду від 14.07.2020 року залишена без змін.

Після повернення цивільної справи з касаційної інстанції, підготовче засідання призначене на 06.04.2021 року.

06.04.2021 року у підготовче засідання з`явився представник позивача, підготовче засідання відкладене на 08.04.2021 року.

07.04.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просила відмовити у задоволенні позову повністю.

08.04.2021 року у судове засідання з`явився представник позивача. Судом закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 27.05.2021 року.

27.05.2021 року у судове засідання з`явився представник позивача, у справі оголошено перерву до 19.07.2021 року.

19.07.2021 року у судове засідання з`явилися представник сторін. З метою мирного врегулювання спору, оголошено перерву до 27.07.2021 року.

27.07.2021 року у судове засідання з`явилися представники сторін. З метою особистого виклику сторін, оголошено перерву до 11.08.2021 року.

11.08.2021 року у судове засідання з`явився позивач та його представник. Розгляд справи відкладено на 21.09.2021 року.

21.09.2021 року у судове засідання з`явилися представники сторін, розгляд справи відкладено на 01.11.2021 року.

У судовому засіданні 01.11.2021 року представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав зазначених в позові та просив їх задовольнити. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову. Третя особа, повідомлена про час, дату і місце судового засідання належним чином.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що з 2005 р. між позивачем та відповідачем виникла домовленість, що відповідачка буде проживати у позивача та доглядати за ним та квартирою, а він в свою чергу укладе з нею договір довічного утримання. Належних доказів на заперечення даного факту відповідач не надала.

Також, судом встановлено, що ОСОБА_1 належала на праві власності 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради 22 липня 1999р., а інша 1/2 частина квартири належала ОСОБА_3 на підставі Договору дарування від 30.03.2000р. (а.с.14) ,

З метою отримання у власність всіє квартири, шляхом викупу 1/2 частини у ОСОБА_3 та враховуючи специфіку робити позивача, 15 червня 2006 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Носенко О.В. було посвідчено довіреність від ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_2 на право укладення договору купівлі-продажу в його інтересах.

Також, 15 червня 2006 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Носенко О.В. було посвідчено Договір дарування 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , згідно з яким позивач подарував, а відповідачка прийняла в дар 1/2 (одну другу) частини квартири АДРЕСА_1 .

Як вбачається з матеріалів справи, метою укладання вказаної угоди, було отримання ОСОБА_1 від відповідачки послуг щодо догляду за квартирою, здійснення квартирної плати інших платежів пов`язаних по утриманню квартири та догляд за позивачем.

Згідно договору купівлі-продажу від 03 серпня 2006р., ОСОБА_1 , в інтересах якого діяла ОСОБА_2 уклав з ОСОБА_3 договір купівлі продажу 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

Згідно ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч.5 ст.203 ЦК України, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним..

Згідно з ст.229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 229 - 233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення.

Воля особи до вчинення правочину і результат правочину не узгоджуються в разі помилки, якщо вона має істотне значення. Істотною може вважатись помилка, наслідки якої взагалі неможливо усунути або для їх усунення стороні, яка помилилася, необхідно здійснити значні витрати. Найчастіше хибне сприйняття стосується правової природи та предмета правочину, що може виникнути при визначенні тотожності предмета або його якості. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати або, навпаки, бути відсутніми саме на момент вчинення правочину. Сторона на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка насправді мала місце, тобто надати докази, які б свідчили про її помилку щодо істотних обставин правочину.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що при укладенні договору дарування та наданням в той же час довіреності на ім`я відповідачки з метою придбання майна (іншої частини квартири), позивач вважав, що укладає договір довічного утримання, тобто помилявся щодо правових наслідків договору і це є обставиною, що має істотне значення, а тому є передбачені ст. 229 ЦК України підстави для визнання правочину недійсним.

Згідно ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Керуючись 77, 78, 81, 258, 259, 263, 265, 354 ЦПК України, ст.ст. 16, 203, 215, 216, 229 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Носенка Олександра Володимировича про визнання договору дарування недійсним та зобов`язання повернути майно - задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 15 червня 2006р. 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Носенко О.В., реєстровий номер №1097.

Зобов`язати ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення суду складено 08 листопада 2021 року.

Суддя Ю.Б. Свячена

01.11.21