Дата документу 19.07.2021
Справа № 334/4227/21
Провадження № 2/334/3084/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2021 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого-судді Коломаренко К.А.

при секретарі Фарзаєвій К.А.

за участі:

позивача ОСОБА_1 (особисто)

відповідача ОСОБА_2 (особисто)

третьої особи ОСОБА_3 (особисто)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3

про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

17.06.2021 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до закінчення сином навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-х років. Позовні вимоги мотивує тим, що під час спільного фактичного проживання без реєстрації шлюбу у позивача та відповідача народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 26.12.2014 з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання сина з 08.12.2014 до досягнення дитиною повноліття. 18.03.2021 синові виповнилось 18 років, проте на даний час він навчається на 3 курсі в Державному навчальному закладі «Запорізький правобережний професійний ліцей» на денній формі навчання, термін навчання з 01.09.2018 року до 15.02.2022. Зазначає, що син проживає з нею та перебуває на її утриманні, вона самостійно утримувати сина не має змоги, оскільки ще має неповнолітню дитину 2010 року народження, батько якої також не надає матеріальної дороги, інших видів доходів, окрім заробітної плати, вона не має, а син у зв`язку з навчанням не може працювати та потребує матеріальної допомоги батька.

22.06.2021 ухвалою Ленінського районного суду міста Запоріжжя відкрито провадження по справі у спрощеному позовному провадженні, призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні, в яке викликано учасників справи. Визначено учасникам строк на подання заяв по суті спору.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, надала пояснення, що її доходів не вистачає на утримання двох дітей. А у зв`язку з тим, що старший син продовжує навчання на денній формі навчання, він працювати не має змоги, тому потребує допомоги батька.

Відповідач в судовому засіданні зазначав, що не проти надавати допомогу сину, який продовжує навчання, але він не працює, доходів не має. На питання суду пояснив, що зі здоров`ям проблем не має, на утриманні інших дітей, непрацездатних родичів не має. Відзиву на позовну заяву не подав.

Третя особа в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Зазначив, що у він навчається на денній формі навчання, а тому не працює, щоб себе утримувати. Для того, щоб влаштуватися на роботу, йому доведеться покинути навчання.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази у справі, дійшов наступного висновку.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про охорону дитинства» дитинство - період розвитку людини до досягнення повноліття. Тобто до 18 років особа вважається такою, що в силу свого віку та не до кінця сформованого світосприйняття не здатна, зокрема і без шкоди самій собі, реалізовувати права і свободи, у зв`язку із чим потребує патронату.

В той же час для вступу у доросле та самостійне життя необхідна певна соціальна адаптація, складовою якої є право на отримання спеціальної чи вищої освіти для подальшого працевлаштування. Реалізація права на освіту не є обов`язком, проте якщо особа до повноліття чи з настанням повноліття почала навчання на денній формі навчання, це значно обмежує її у можливостях на отримання доходів, які мають забезпечити покриття її необхідних побутових витрат.

Згідно зі ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Згідно п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2019 року, справа № 199/9339/16-ц, провадження № 61-32330св18.

Судом встановлено, що відповідач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 4).

Встановлено, що ОСОБА_3 досяг повноліття, він навчається у Державному навчальному закладі «Запорізький правобережний професійний ліцей» на денному відділенні термін навчання з 01.09.2018 по 15.02.2022, що підтверджується довідкою № 17978 від 13.04.2021 р. (а.с. 12).

Встановлено, що у зв`язку з навчанням ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги, так як форма навчання денна, через денну форму навчання він не працює, доходів не отримує, проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні (а.с. 5,6).

Позивач працює оператором заправних станцій 3 розряду в АЗС 07/144 відділення реалізації нафтопродуктів по Запорізькій області ПАТ «Укрнафта» та отримує заробітну плату, що не перевищує 10 000,00 грн., при цьому має на утриманні ще одну дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 13-16).

Судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, фізично здоровим, оскільки доказів протилежного суду не надав, на утриманні інших неповнолітніх дітей, непрацездатних осіб не має. Доводи відповідача про те, що він не має роботи не є підставою для звільнення його від сплати аліментів, оскільки доказів того, що відповідач з поважних причин не міг знайти роботи чи звертався до центрів зайнятості для пошуку роботи суду не надано.

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до змісту ч.2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків на повнолітніх дочку, сина, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Як передбачено частиною 1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність направі власності,володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав,у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних правна результати інтелектуальної діяльності,корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Суд враховує матеріальне становище позивача, яка має на утриманні двох дітей, один з яких навчається на денній формі навчання та через денну форму навчання ніде не працює, ніяких доходів не отримує, а інший є неповнолітнім.

Також суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, який є працездатним, доказів неможливості влаштуватися на роботу не надав.

Будь-яких заперечень чи заяв про не визнання заявлених вимог від відповідача до суду не надходило, а отже, суд вважає за можливе покласти в основу рішення зазначені позивачем підстави на обґрунтування заявлених нею вимог.

Враховуючи ту обставину, що повнолітній ОСОБА_3 навчається, у зв`язку з денною формою навчання ніде не працює, власного доходу не має, перебуває на утриманні позивача, та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , який навчається, в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача щомісяця на весь період навчання сина, але не більше ніж до досягнення ним 23 років.

На думку суду, такий розмір аліментів буде розумним, достатнім, справедливим і відповідатиме інтересам як повнолітньої дитини, яка навчається, при цьому не порушуватиме прав та інтересів відповідача.

Відповідно дост. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати,пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1)у разі задоволення позову-на відповідача; 2)у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 908,00 грн.

На підставі викладеного, ст. ст. 182, 191, 199, 200, 201 СК України, керуючись ст. ст. 12, 81, 137, 141, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНКОПП: НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на весь період його навчання, починаючи з 17.06.2021 року і до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення двадцяти трьох років.

Рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу аліментів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНКОПП: НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 ) в дохід держави судовий збір в сумі 908,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Ленінський районний суд міста Запоріжжя.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Коломаренко К. А.