Єдиний унікальний номер 234/2711/21
Номер провадження 22-ц/804/2176/21
Номер провадження 22-ц/804/2176/21 Доповідач Корчиста О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 серпня 2021 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Канурної О.Д., Космачевської Т.В.

за участю секретаря Володовського Ю.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмуті цивільну справу №234/2711/21 за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Краматорської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні батька з дитиною та у її вихованні, визначення способів участі батька у вихованні дитини,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 ,

на ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 29 квітня 2021 року,

встановив:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Краматорської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні батька з дитиною та у її вихованні, визначення способів участі батька у вихованні дитини.

Просив pобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди у спілкуванні та вихованні спільної дитини шляхом визначення ОСОБА_1 таких способів участі у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_5 . Щотижнево у понеділок, середу та четвер з 15-30 години до 19-00 години шляхом відвідування з дитиною місць дитячих розваг та відпочинку в загальнодоступних громадських місцях, у присутності матері до досягнення дитиною двох років, а починаючи з двох років - без присутності матері. Другу та четверту суботу місяця з 12-00 години суботи до 12-00 години неділі, після досягнення дитиною двох років, шляхом систематичних зустрічей з дитиною за місцем проживання батька, без присутності матері з урахуванням режиму дня, бажання та стану здоров`я дитини. Протягом шести годин у свята «Новий рік» (1 січня), «Різдво Христове» (7 січня і 25 грудня), «Пасха / Великдень» (згідно з календарем на поточний рік), «Трійця» (згідно з календарем на поточний рік), «День праці» (1 травня), «День перемоги» (9 травня), «День Конституції України» (28 червня), «День незалежності України» (24 серпня), «День захисника України» (14 жовтня), та щорічно у день народження дитини 09 липня за попередньою домовленістю між батьками, у присутності матері до досягнення дитиною двох років, а починаючи з двох років без присутності матері. Спільний відпочинок для оздоровлення дитини взимку, в тому числі в період зимових канікул, протягом 21 календарного дня, з урахуванням бажання та стану здоров`я дитини, у присутності матері до досягнення дитиною двох років, а починаючи з двох років без присутності матері. Для цього також зобов`язати ОСОБА_3 кожного разу, щонайменше за день до дня за планової зустрічі з дитиною ОСОБА_5 надавати ОСОБА_1 точну інформацію щодо фактичного місця проживання, перебування або навчання дитини, а у разі настання таких змін, повідомляти його особисто на наступний день з дня настання таких обставин.

28 квітня 2021 року від ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , надійшла заява про забезпечення позову по справі, в якій він просив забезпечити позов та постановити ухвалу, якою зобов`язати відповідача ОСОБА_6 вчиняти такі дії: не змінювати без згоди позивача місце фактичного проживання дитини - ОСОБА_5 надавати на кожну розумну вимогу позивача але принаймні 2 рази на тиждень актуальну інформацію про місце перебування дитини; надати з метою контролю за станом здоров`я можливість доступу позивача до дитини на нейтральній території протягом 2 разів на тиждень по 2 години кожне побачення у межах часу з 10-00 год. до 20-00 год. узгоджених між сторонами днів тижня.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 29 квітня 2021 року заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , про забезпечення позову задоволено. Вжито заходи забезпечення позову наступним шляхом: зобов`язано ОСОБА_3 не змінювати без згоди ОСОБА_1 , місце фактичного проживання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язано ОСОБА_3 два рази на тиждень надавати актуальну інформацію про місце перебування дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 засобами зв`язку (телефоном, мессенджерами або електронною поштою) на вказані у позові контакти; зобов`язано ОСОБА_3 , з метою контролю за станом здоров`я, можливість доступу ОСОБА_1 , до дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на нейтральній території в місті Краматорську Донецької області у присутності матері ОСОБА_3 , протягом 2 (двох) разів на тиждень по 2 (дві) години кожне побачення у межах часу з 10-00 год. до 20-00 год., узгоджених між сторонами днів тижня, з урахуванням часу перебування позивача на території України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що згідно ч. 10 ст. 150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Окрім того, позивач не заперечує проти побачень дитини з батьком, однак у присутності матері, оскільки внаслідок свого малолітнього віку та сильної емоційної прив`язаності до матері ще не може без шкоди для її психологічного стану перебувати без присутності матері.

Суд не врахував інтереси дитини при вирішенні питання про забезпечення позову, стосунки які склалися між сторонами, та допустив фактично вирішення справи по суті, задовольнивши заяву про забезпечення позову без наявності достатніх та допустимих доказів, які підтверджують ускладнення виконання рішення суду в майбутньому.

Подано відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу без змін.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 не з`явились, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 , підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У частині 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частиною 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону ухвала суду першої інстанції не відповідає виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що вважав співмірними заявлені вимоги про забезпечення позову. Також виходив з того, що обставини, викладені в заяві про забезпечення позову та докази, надані на їх підтвердження, вказують на наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування заходів забезпечення позову. Крім цього суд виходив з того, що наслідки від вжиття заходів забезпечення (встановлення побачень батька із сином) з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів (втрати емоційного зв`язку між позивачем із сином внаслідок відсутності спілкування протягом тривалого часу), з урахуванням законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду. Відсутність стабільних контактів батька із сином дійсно створює загрозу втрати безпосереднього емоційного контакту дитини з ним, що в подальшому може утруднити виконання можливого рішення суду по суті позову.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені ст. 150 ЦПК України, пункти 2, 3 ч. 1 якої, в тому числі, передбачають забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії та встановлення обов`язку вчинити певні дії.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4 своєї постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Частина 3 статті 150 ЦПК України передбачає, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними з заявленими позивачем вимогами.

Співмірність, зокрема, передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, чи майнових наслідків заборони відповідачу, іншим особам здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Враховуючи вищенаведене, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Як убачається зі змісту позовної заяви, звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , просив зобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди у спілкуванні та вихованні їх дитини шляхом визначення ОСОБА_1 таких способів участі у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_5 у вигляді: щотижнево у понеділок, середу та четвер з 15-30 години до 19-00 години шляхом відвідування з дитиною місць дитячих розваг та відпочинку в загальнодоступних громадських місцях, у присутності матері до досягнення дитиною двох років, а починаючи з двох років - без присутності матері. Другу та четверту суботу місяця з 12-00 години суботи до 12-00 години неділі, після досягнення дитиною двох років, шляхом систематичних зустрічей з дитиною за місцем проживання батька, без присутності матері з урахуванням режиму дня, бажання та стану здоров`я дитини. Протягом шести годин у свята «Новий рік» (1 січня), «Різдво Христове» (7 січня і 25 грудня), «Пасха / Великдень» (згідно з календарем на поточний рік), «Трійця» (згідно з календарем на поточний рік), «День праці» (1 травня), «День перемоги» (9 травня), «День Конституції України» (28 червня), «День незалежності України» (24 серпня), «День захисника України» (14 жовтня), та щорічно у день народження дитини 09 липня за попередньою домовленістю між батьками, у присутності матері до досягнення дитиною двох років, а починаючи з двох років без присутності матері. Спільний відпочинок для оздоровлення дитини взимку, в тому числі в період зимових канікул, протягом 21 календарного дня, з урахуванням бажання та стану здоров`я дитини, у присутності матері до досягнення дитиною двох років, а починаючи з двох років без присутності матері. Для цього також просив зобов`язати ОСОБА_3 кожного разу, щонайменше за день до дня за планової зустрічі з дитиною ОСОБА_5 надавати ОСОБА_1 точну інформацію щодо фактичного місця проживання, перебування або навчання дитини, а у разі настання таких змін, повідомляти його особисто на наступний день з дня настання таких обставин.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову по справі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , просив забезпечити позов та постановити ухвалу, якою зобов`язати відповідача ОСОБА_3 вчиняти такі дії: не змінювати без згоди позивача місце фактичного проживання дитини - ОСОБА_5 надавати на кожну розумну вимогу позивача але принаймні 2 рази на тиждень актуальну інформацію про місце перебування дитини; надати з метою контролю за станом здоров`я можливість доступу позивача до дитини на нейтральній території протягом 2 разів на тиждень по 2 години кожне побачення у межах часу з 10-00 год. до 20-00 год., узгоджених між сторонами днів тижня.

Проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності із положеннями законодавства, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки вжиті заходи забезпечення позову за змістом є тотожними із позовними вимогами, що суперечить ч. 10 ст. 150 ЦПК України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року по справі №381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

На підставі викладеного, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 , оскільки суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, і не дотримався положень ст. 150 ЦПК України при постановленні оскаржуваної ухвали, а тому ухвала підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 29 квітня 2021 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , про забезпечення позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду

Судді:

Повний текст постанови складено 26 серпня 2021 року.

Головуючий О.І. Корчиста