Справа №: 398/1324/21
провадження №: 2-з/398/42/21
УХВАЛА

Іменем України

"06" серпня 2021 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Авраменка О.В.,

з участю секретаря судового засідання Міщенко С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрії заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Моськіної Світлани Михайлівни про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Державний нотаріус Олександрійської міської державної нотаріальної контори №1 Півняк Наталія Станіславівна, про визнання заповіту недійсним

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду знаходиться цивільна права за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Державний нотаріус Олександрійської міської державної нотаріальної контори №1 Півняк Н.С., про визнання недійсним заповіту, складеного ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою від 08 квітня 2021 року відкрито провадження у справі.

05 серпня 2021 року до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Моськіної С.М. про забезпечення позову шляхом накладення арешту на будинок АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2 , що на даний час зареєстровані за ОСОБА_3 , на праві приватної власності, а також заборонити суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно проводити будь-які реєстраційні дії щодо зазначеного нерухомого майна. Заява обґрунтована тим, що позивач просить визнати недійсним заповіт, складений матір`ю позивача - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчений секретарем Звенигородської сільської ради м. Олександрія Кіровоградської області Юзленко Л.М. та зареєстрований в реєстрі за номером 453. Зазначеним заповітом ОСОБА_3 заповіла все своє майно сину - відповідачу у справі ОСОБА_2 . Спадкоємцями першої черги, крім відповідача, є ОСОБА_1 - син померлої, ОСОБА_4 - син померлої та ОСОБА_5 - дочка померлої, яка є особою з інвалідністю та може мати обов`язкову частку в спадщині. Оскільки існує реальна загроза вчинення відповідачем дій щодо відчуження майна третім особам, то просить вжити заходів забезпечення позову.

Статтею 153 ЦПК України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Оскільки випадків, передбачених ч. 5 ст. 153 ЦПК України, судом не встановлено, то розгляд заяви про забезпечення позову проведено без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду (ч. 2 ст. 149 ЦПК України).

Статтею 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується, зокрема шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачеві та знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9 роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Також, під час вирішення питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд повинен врахувати обґрунтованість заявленого клопотання, пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом позову, співмірність заходів забезпечення із заявленими вимогами, а також запобігти порушенню прав третіх осіб у зв`язку з вжиттям судом заходів забезпечення позову.

Тобто, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після її смерті із заявами про прийняття спадщини до Олександрійської міської державної нотаріальної контори №1 звернулися її діти: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , у зв`язку з чим в зазначеній нотаріальній конторі заведена спадкова справа. При цьому, за життя ОСОБА_3 складено заповіт, посвідчений секретарем Звенигородської сільської ради м. Олександрія Кіровоградської області Юзленко Л.М. та зареєстрований в реєстрі за номером 453, згідно з яким померла заповіла своє майно своєму синові - відповідачу у справі ОСОБА_2 . На даний момент, жоден із спадкоємців не подав до нотаріуса заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину та відповідно таких свідоцтв не видавалось.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Моськіна С.М. обґрунтовувала необхідність забезпечення позову наявністю загрози вчинення відповідачем дій щодо відчуження спадкового майна третім особам.

В той же час, представником позивача до заяви про забезпечення позову не надано та в матеріалах справи відсутні докази того, що будинок АДРЕСА_1 належав на праві власності померлій ОСОБА_3 та відповідно входить до складу спадщини.

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 26 липня 2021 року, долученої представником позивача до заяви про забезпечення позову, вбачається, що на підставі постанови Олександрійського МВ УМВС України у Кіровоградській області від 26 липня 2009 року накладено арешт на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_3 .

Суд враховує, що відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України «Про нотаріат» за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулася до суду та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.

Аналогічні приписи містяться і в пункті 4 глави 2 розділу I та підпункті 4.13 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5.

З матеріалів спадкової справи №335-2020 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 вбачається, що позивач повідомив Олександрійську міську державну нотаріальну контору №1 про намір звернутися в суд та суд повідомив зазначену нотаріальну контору, як учасника цієї справи, про надходження позову ОСОБА_1 та відкриття провадження у справі, що саме по собі унеможливлює вчинення нотаріальної дії щодо видачі свідоцтв про право на спадщину.

Крім того, представником позивача у заяві про забезпечення позову жодним чином не обґрунтовано та не надано доказів того, що відповідач вчиняв, вчиняє чи має намір вчинити дії щодо відчуження спадкового майна, а також докази того, що відповідач взагалі має юридичну та фактичну можливість вчинити такі дії, враховуючи, що свідоцтв про право на спадщину не видавалось та такі свідоцтва в силу вищезазначених вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, не можуть бути видані нотаріусом до розгляду цієї справи.

Отже, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Моськіної С.М. про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 149 - 154, 260 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Моськіної Світлани Михайлівни про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно та заборони вчиняти певні дії у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Державний нотаріус Олександрійської міської державної нотаріальної контори №1 Півняк Наталія Станіславівна, про визнання заповіту недійсним.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не було вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали складено та підписано суддею 06 серпня 2021 року.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Представник позивача - адвокат Моськіна Світлана Михайлівна (адреса місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Січових Стрільців, буд. 11, оф. 32);

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Державний нотаріус Олександрійської міської державної нотаріальної контори №1 Півняк Наталія Станіславівна (адреса місцезнаходження: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. 6-го Грудня, буд. 138).

Суддя О.В.Авраменко