УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 953/184/20

провадження № 61-16255ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Русинчука М. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства «Кредобанк» на рішення Київського районного суду м. Харкова від 23 лютого 2021 року та на постанову Харківського апеляційного суду від 31 серпня 2021 року в справі за позовом акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ :

У грудні 2019 року АТ«Кредобанк» звернулося в суд із позовом та просило стягнути солідарно з відповідачів на свою користь 627 256 грн заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 22 грудня 2016 року відповідно до умов кредитного договору банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 459 592,88 грн строком до 21 грудня 2023 року. Цього ж дня на забезпечення виконання умов кредитного договору:

- між банком та ОСОБА_1 укладено договір застави автомобіля марки SUZUKI, модель VITARA, 2016 року випуску;

- між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 5782/2016/2, за умовами якого поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором.

Оскільки банк свої зобов`язання виконав у повному обсязі, а ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконує, виникла заборгованість, яка станом на 03 грудня 2019 року складає 627 256 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 407 543,61 грн, заборгованість за відсотками - 151 521,64 грн, понесені банком судові витрати - 2000 грн, заборгованість за пенею - 66 190,75 грн.

Зазначає, що 04 квітня 2019 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Н. С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 847, згідно з яким запропоновано звернути стягнення на транспортний засіб марки SUZUKI, модель VITARA, 2016 року випуску, який належить ОСОБА_1 06 травня 2019 року приватним нотаріусом виконавчого округу Харківської області відкрито виконавче провадження № 59037199, а 10 травня 2019 року винесено постанову про арешт майна боржника та про розшук його майна. Вказує, що станом на 16 грудня 2019 року транспортний засіб не вдалося виявити для подальшої реалізації.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 23 лютого 2021 року в складі судді Бородіної Н. М. позов задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором № 5782/2016 від 22 грудня 2016 року в загальній сумі 182 273,44 грн. У задоволенні іншої частини позову відмовлено. Скасовано заборону відчуження транспортного засобу марки HYUNDAY модель TUCSON, 2016 року випуску, дата реєстрації 14 грудня 2016 року, що належить ОСОБА_2 , накладену ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 14 січня 2020 року.

Стягуючи заборгованість у розмірі 182 273,44 грн, суд першої інстанції виходив із розміру заборгованості, яка розрахована станом на 27 березня 2019 року, тобто, до звернення до нотаріуса з метою вчинення виконавчого напису.

Постановою Харківського апеляційного суду від 31 серпня 2021 року в складі колегії суддів Бурлака І. В., Котелевець А. В., Хорошевського О. М. рішення Київського районного суду м. Харкова від 23 лютого 2021 року:

- змінено в частині розміру стягнення заборгованості шляхом зменшення з 182 273,44 грн до 166 291 грн.

- в частині скасування заходів забезпечення позову, накладених ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 14 січня 2020 року, скасовано.

В іншій частині рішення залишено без змін.

Апеляційний суд, змінюючи рішення суду першої інстанції в частині розміру заборгованості, виходив із того, що банк на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом та сплати неустойки, надіславши 30 січня 2019 року ОСОБА_1 досудову вимогу, а не з моменту вчинення нотаріусом виконавчого напису. Відповідно нарахування процентів та неустойки після пред`явлення вимоги є безпідставними і не підлягають задоволенню.

Апеляційний суд не взяв до уваги розрахунок заборгованості, зроблений банком на день подачі позову, оскільки такий розрахунок здійснено без урахування вказаних обставин.

Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції щодо стягнення витрат на вчинення виконавчого напису нотаріуса в розмірі 2000 грн, оскільки виконавчий напис нотаріуса є чинним; щодо стягнення заборгованості у тому числі з поручителя, оскільки з часу настання строку виконання основного зобов`язання (06 березня 2019 року) і до пред`явлення банком позову встановлений пунктом 4.7 договору поруки трирічний строк дії поруки не закінчився.

Щодо скасування заходів забезпечення позову апеляційний суд зазначив, що підстав для скасування заходів забезпечення позову немає, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування, або що рішення суду вже виконане.

04 жовтня 2021 року АТ «Кредобанк» з пропуском строку на касаційне оскарження засобами поштового зв`язку подало до Верховного Суду касаційну скаргу на вказані судові рішення та просить поновити строк посилаючись на те, що повний текст оскаржуваної постанови складений 02 вересня 2021 року, а отриманий банком 16 вересня 2021 року, що підтверджується відповідними доказами.

Указані обставини є достатніми для поновлення строку на касаційне оскарження.

У касаційній скарзі АТ «Кредобанк» посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та просить скасувати оскаржені рішення в частині зменшення суми позовних вимог, оскільки суди в оскаржуваних судових рішеннях застосували норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду України від 20 травня 2015 року в справі № 6-158цс15, від 02 грудня 2015 року в справі № 6-249цс15 та постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року в справі № 320/7932/16-ц. Зазначає, що банк вимагає стягнення з відповідачів заборгованості за відсотками та неустойки, що нараховані до та після направлення вимоги та вчинення виконавчого напису, при цьому не вимагає стягнення заборгованості після подання позову до відповідачів про стягнення заборгованості. Вказує, що направлення вимоги не є підставою для припинення та зміни кредитних зобов`язань, припинення відбувається лише в зв`язку з їх повним виконанням сторонами.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України якщо касаційна скарга подана на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу, суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Суди встановили, що 22 грудня 2016 року між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 5782/2016, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 459 592,88 грн строком до 21 грудня 2023 року.

Пунктом 4.7 кредитного договору передбачено, що погашення заборгованості за цим договором здійснюється у наступній черговості: прострочені платежі зі сплати процентів і комісій за користування кредитом; прострочені платежі з повернення кредиту (основного боргу); поточні платежі зі сплати нарахованих процентів і комісій за користування кредитом; поточні платежі з повернення кредиту (основного боргу); пеня, штрафи та інші види неустойки; строкові платежі з повернення кредиту (основного боргу) на наступний місяць/місяці.

Пунктами 4.9, 4.10 кредитного договору передбачено, що банк у випадках, передбачених пунктом 2.10 цього договору, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим договором, про що письмово повідомляє позичальника. Позичальник зобов`язаний протягом 30 банківських днів з моменту отримання письмової вимоги банку достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за цим договором.

22 грудня 2016 року між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладено договір застави, предметом якого є автомобіль марки SUZUKI, модель VITARA, 2016 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1586 куб см, колір синій, реєстраційний номер НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію № НОМЕР_3 , вартістю 525 000 грн.

Відповідно до пункту 3.1.4 договору застави у випадку невиконання заставодавцем зобов`язань за кредитним договором заставодержатель має право достроково звернути стягнення на предмет застави, реалізувати його відповідно до розділу 5 цього договору, та за рахунок вирученої від реалізації предмета застави суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи повернення суми кредиту, сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, пов`язаних із зверненням стягнення і реалізацією предмета застави.

Пунктом 5.3 цього договору передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється: у судовому порядку - за рішенням третейського суду; у позасудовому порядку - на підставі виконавчого напису нотаріуса. При цьому витрати заставодержателя, пов`язані з пред`явленням вимоги за основним зобов`язанням та/або звернення стягнення на предмет застави, підлягають відшкодуванню заставодавцем у повному обсязі і забезпечуються цією заставою.

22 грудня 2016 року на забезпечення виконання умов кредитного договору між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 5782/2016/2, відповідно до умов якого поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором за виконання ОСОБА_1 зобов`язань в повному обсязі (повернення кредиту, сплати відсотків та комісій за користування кредитом, пені, штрафів, неустойки) за кредитним договором № 5782/2016 від 22 грудня 2016 року. Поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором.

30 січня 2019 року АТ «Кредобанк» на адресу боржника ОСОБА_1 направило досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань від 29 січня 2019 року № 27-4091/19, в якій зазначив, що станом на 29 січня 2019 року заборгованість за кредитним договором становить 500 385,63 грн, з яких заборгованість за основним боргом - 407 543,61 грн, в тому числі прострочена - 28 591,08 грн; прострочені проценти за користування кредитом - 68 428,06 грн; нараховані проценти за користування кредитом - 6964,27 грн; нарахована пеня - 17 449,69 грн. У зв`язку з чим вимагав протягом 30 днів з моменту отримання письмової вимоги банку, але в будь-якому випадку не пізніше 35 днів з моменту надсилання даної вимоги достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, комісії, а також штрафні санкції. Вимогу отримано ОСОБА_1 06 лютого 2019 року.

04 квітня 2019 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу видано виконавчий напис № 847, за яким запропоновано звернути стягнення на транспортний засіб марки SUZUKI, модель VITARA, 2016 року випуску, який належить ОСОБА_1 в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 5782/2016 від 22 грудня 2016 року. За рахунок коштів, отриманих від реалізації вказаного транспортного засобу, запропоновано задовольнити вимоги АТ «Кредобанк» станом на 27 березня 2019 року за період з 01 травня 2018 року по 27 березня 2019 року у розмірі: 407 543,61 грн - неповернута сума кредиту станом на 27 березня 2019 року; 83 103,33 грн - прострочені відсотки станом на 27 березня 2019 року; 25 721,02 грн - станом на 27 березня 2019 року заборгованість за пенею за період з 27 березня 2018 року по 27 березня 2019 року; 2000,00 грн - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 518 367,96 грн.

Предмет застави за договором застави від 22 грудня 2016 року продано згідно протоколу № 483007 проведення електронних торгів від 03 червня 2020 року за 389 352,60 грн, з яких підлягає перерахуванню до приватного виконавця 369 884,97 грн. При цьому, сума, що зарахована в рахунок погашення заборгованості становить 336 094,52 грн.

Відповідно до вимоги про дострокове стягнення боргу від 29 січня 2019 року розмір боргу відповідачки за кредитом становив 500 385,63 грн, з яких заборгованість за основним боргом - 407 543,61 грн, в тому числі прострочена - 28 591,08 грн; прострочені проценти за користування кредитом - 68 428,06 грн; нараховані проценти за користування кредитом - 6964,27 грн; нарахована пеня - 17 449,69 грн.

За розрахунком банку станом на 03 грудня 2019 року заборгованість відповідачів склала 627 256,00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 407 543,61 грн, заборгованість за відсотками - 151 521,64 грн, понесені банком судові витрати - 2000,00 грн, заборгованість за пенею - 66 190,75 грн.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) Велика Палата Верховного Суду відступила від правових висновків Верховного Суду України, викладених у постановах: від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15, від 21 вересня 2016 року у справі № 6-1252цс16, та зробила висновок, що «звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення

стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України».

Аналогічний висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18); від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18).

Апеляційний суд встановивши, що банк змінив строк виконання зобов`язання після направлення 30 січня 2019 року позичальнику вимоги про дострокове повернення кредиту, дійшов правильного висновку про безпідставність нарахування банком процентів та неустойки після цієї дати й, відповідно про зменшення розміру заборгованості з 182 273,44 грн до 166 291 грн (336 094,52 грн - 17 449,69 грн пеня = 318 644,83 грн; 318 644,83 грн - 6964,27 грн нараховані проценти за користування кредитом = 311 680,56 грн; 311 680,56 грн - 68 428,06 грн прострочені проценти за користування кредитом = 243 252,50 грн; 407 543,61 заборгованість за основним боргом - 243 252,50 грн = 164 291,11 грн).

Посилання АТ «Кредобанк» на висновки, викладені у постановах Верховного Суду України від 20 травня 2015 року в справі № 6-158цс15, від 02 грудня 2015 року в справі № 6-249цс15 та постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року в справі № 320/7932/16-ц є необґрунтованими, оскільки вони зроблені у справах за інших фактичних обставин.

Аналіз змісту касаційної скарги та постанови апеляційного суду свідчить про те, що касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки Верховний Суд вже викладав у постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку, а тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

Поновити акціонерному товариству «Кредобанк» строк на касаційне оскарження рішення Київського районного суду м. Харкова від 23 лютого 2021 року та постанови Харківського апеляційного суду від 31 серпня 2021 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства «Кредобанк» на рішення Київського районного суду м. Харкова від 23 лютого 2021 року та на постанову Харківського апеляційного суду від 31 серпня 2021 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

М. М. Русинчук