П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2021 року місто Київ

справа № 752/11601/18

провадження №22-ц/824/5507/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Малюком Олександром Михайловичем,

на заочне рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 8 серпня 2019 року, ухвалене у складі судді Колдіної О.О.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів.

Позов обґрунтовано тим, що вона в кінці 2017 року познайомилася з відповідачкою, яка представилася як дизайнер інтер`єру та особою, яка є організатором ремонтів. Враховуючи те, що вона придбала квартиру в с.Гатне Київської області, яка потребувала ремонтних робіт, вона погодилася на послуги відповідачки.

ОСОБА_2 познайомила позивачку з виконробом, якому необхідні були грошові кошти для проведення ремонтних робіт в приміщенні належної позивачу квартири.

15 грудня 2017року позивачка передала відповідачці грошові кошти в сумі 39060 грн. для виготовлення кухонних меблів, що склало 70% від загальної вартості кухонних меблів.

19 грудня 2017 року позивачка передала на прохання відповідача грошові кошти в сумі 47120 грн. на виготовлення сходів, що склало 80% від загальної вартості сходів.

Про отримання коштів в загальній сумі 86180 грн. відповідачка ОСОБА_2 написала відповідну розписку.

Станом на день подання позову меблі та сходи в квартирі не встановлені.

Неправомірна поведінка відповідачки ОСОБА_2 призвела до втрати належних позивачці коштів, які остання отримала під приводом проведення робіт по виготовленню кухонних меблів та сходів до квартири та без належних правових підстав, у зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду з цим позовом.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, позивачка виходить з того, що оскільки між нею та відповідачкою не було укладено відповідного договору про виконання робіт та надання послуг (підряду), відповідачка заволоділа її майном ( у вигляді грошових коштів) без належних правових підстав, тому у неї є всі підстави просити стягнути з відповідача безпідставно отримані кошти.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 8 серпня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно отримані грошові кошти в розмірі 86180 грн., судовий збір в сумі 1172 грн.40 коп.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в який просила рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким в позові ОСОБА_1 відмовити. В апеляційній скарзі посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зокрема, посилається на те, що відповідач не був належним чином повідомленим про день та час розгляду справи. Апелянт посилається на те, що відповідач не мав доступу до судового захисту у зв`язку з чим був позбавлений можливості надати свої докази та пояснення. Зокрема, відповідач посилається на факт укладення договору між сторонами, оригінал якого не зберігся. Відповідачем був розроблений дизайн-проект квартири, кошторис робіт, послуга із розроблення дизайну інтер`єру позивачем оплачена в суму 1500 доларів США. Під час проведення ремонтних робіт позивач неодноразово змінювала виконробів, відповідач дала позивачу контакти «мебельщика» - ОСОБА_3 , який був схвалений позивачем. Апелянтом були переслані електронною поштою для ОСОБА_3 необхідні креслення, ескізи та візуальні проекти, останній же визначив ціну за роботу. Відповідач отримала кошти і передала ОСОБА_3 , що підтверджується розпискою (розписка а.с.71). За таких обстави вважає, що підстав для стягнення з неї коштів немає.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. В апеляційній скарзі посилається на те, що отримання коштів відповідачкою підтверджується розпискою, позивачка не уповноважувала відповідачку передавати ці грошові кошти третім особам, а також не укладала будь-яких договорів з відповідачкою та третіми особами щодо виконання робіт та надання послуг, оскільки відповідачка постійно ухилялась від укладення з позивачкою будь-якого офіційного договору, а лише давала обіцянки з цього приводу, тому наявні підстави вважати, що остання безпідставно отримала грошові кошти. Крім того, посилається на те, що надані відповідачкою документи до апеляційної скарги не можуть бути прийняті, оскільки є неналежними та недопустимими доказами.

В судове засідання учасники справи не з`явилися двічі. В судове засідання представник відповідача адвокат Малюк О.М., якому судове повідомлення направлялося на адресу електронної пошти, зазначеної ним в апеляційній скарзі, не з`явився, направив суду клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з перебуванням у відрядженні до міста Одеси. Зважаючи на поважність причин неявки представника відповідача розгляд справи був відкладений. Судове повідомлення про розгляд справи на 4 серпня 2021 року представнику відповідача направлено на адресу електронної пошти. Представник відповідачки ОСОБА_2 адвокат Малюк О.М. в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена, причини своєї неявки суду не повідомила.

Враховуючи, що неявка сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом, суд вважав за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення ( ч.5 ст.268 ЦПК України)

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що позивач мала намір провести ремонтні роботи в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

15 грудня 2017 року ОСОБА_2 прийняла від ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 39060 грн., що становить 70% загальної вартості робіт з виготовлення кухонних меблів, які передані у виробництво.

19 грудня 2017 року відповідач отримала грошові кошти в сумі 47120 грн., що становить 80% вартості робіт з виготовлення сходів, які передала у виробництво.

Зазначені обставини підтверджуються власноручною розпискою, виданою відповідачкою.

Судом установлено, що станом на день звернення позивача до суду буд-які роботи з виготовлення кухонних меблів та сходів проведені не були.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки між сторонами будь-яких договорів щодо надання послуг виготовлення меблів не укладалось, відповідач отримала кошти без відповідних правових підстав, на момент розгляду справи роботи не проведені, і кошти не повернуті, тому наявні підстави відповідно до ст.1212 ЦК України для стягнення з ОСОБА_2 на користь позивачка ОСОБА_1 безпідставно отриманих коштів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути май но і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст.11 ЦК України).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечся породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч.2 ст.11 ЦК України.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Встановивши, що між сторонами будь-яких договорів щодо надання послуг з виготовлення меблів не укладалось, але відповідачка ОСОБА_2 отримала від позивачки грошові кошти 15 грудня 2017 року в сумі 39060 грн. та 19 грудня 2017 року в сумі 47120 грн., що не заперечується самою відповідачкою, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність отриманої ОСОБА_2 грошової суми, яку остання зобов`язана повернути позивачу.

Посилання ОСОБА_2 про те, що отримані нею кошти були передані на виробництво третій особі, а саме ОСОБА_3 , є недоведеними. Наданий апелянтом до апеляційної скарги листок з записами про суми грошових коштів та дописом про те, що: «Я, ОСОБА_2 передала ОСОБА_3 суму 35000 тис. грн. 16.11.2017» не є достатнім та належним доказом, оскільки позивачка не уповноважувала відповідача на вчинення таких дій. Доказів на підтвердження існування договірних відносин між позивачем та відповідачем, між позивачем та ОСОБА_3 , відповідачем не надано. Факт передачі коштів ОСОБА_3 , на що посилається відповідачка в обґрунтування своєї позиції, не може бути підтверджений показами свідків.

Таким чином, виходячи з установленої судом обставини відсутність укладеного між сторонами договору, та доведеності факту отримання відповідачем від позивача грошових коштів в загальній сумі 86180 грн., суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм процесуального права свого підтвердження не знайшли.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду ( у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Згідно з ч.ч.4, 5 ст.128 ЦПК України судові повістки здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи (ч.6 ст.128 ЦПК України).

Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

З матеріалів справи вбачається, що судові повідомлення направлялися на адресу місця проживання відповідача, яка підтверджені інформацією, що міститься у Реєстрі територіальної громади міста Києва та картотеці про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 ( а.с.63 т.1).

Дійсно судові повідомлення ОСОБА_2 на судові засідання, призначені на 21 листопада 2018 року, 22 лютого 2019 року, були повернуті до суду з відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання».

Про дату та час розгляду справи 8 серпня 2019 року, дата ухвалення рішення суду, на адресу ОСОБА_2 була направлена копія ухвали про закриття підготовчого засідання та призначення справи до судового розгляду на 8 серпня 2019 року на 16 год. Судове повідомлення не було вручено у зв`язку з відсутністю адресата, про що зазначено на конверті (а.с.94,94 т.1).

Таким чином, наявні підстави вважати, що відповідач була повідомлена про день та час розгляду справи 26 липня 2019 року, день проставлення у поштовому повідомлені відмітки про відсутність адресата ( ОСОБА_2 за адресою зареєстрованого місця проживання.

Отже, доводи апеляційної скарги в тій частині, що відповідач не була повідомлена про день та час розгляду справи, є безпідставними.

За змістом ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України,

суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Малюком Олександром Михайловичем , залишити без задоволення.

Заочне рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 8 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус