06.08.2021 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 533/1249/19
провадження № 2/533/1/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2021 року селище Козельщина

Козельщинський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді Лизенка А.В.,

за участі:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Мусієнко Ж.Ю.,

секретаря судового засідання Пазій-Криворучко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до РЕШЕТИЛІВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ДЕРЖГЕОКАДАСТРУ У ПОЛТАВСЬКІЙ ОБЛАСТІ, ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3 , про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить, з врахуванням уточнення (а.с.61, 62 т.2), визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий Говтвянською сільською радою 04.03.2000 року на ім`я ОСОБА_4 на земельну ділянку, розташовану в с.Говтва Козельщинського району Полтавської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що після смерті батька він успадкував житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . В подальшому він звернувся за виготовленням технічної документації щодо земельної ділянки під будинком та дізнався, що сусідка, ОСОБА_5 , вже отримала документ про право власності на землю та продала свій будинок та земельну ділянку ОСОБА_2 . При цьому, межі земельної ділянки, які визначені в документі ОСОБА_5 , частково охоплюють площу земельної ділянки, яка належить позивачу.

Спірна земельна ділянка знаходиться в с.Говтва колишнього Козельщинського району Полтавської області, правонаступником якої станом на час винесення рішення є Решетилівська міська рада.

Відповідно до п.3-1 Розділу XII ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17 липня 2020 року №807-IX, але не пізніше 1 січня 2022 року.

Таким чином, справа відноситься до виключної підсудності Козельщинського районного суду Полтавської області.

Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 15.11.2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання, залучено третю особу (а.с.35-36, т.1).

Відповідач, ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ ДЕРЖГЕОКАДАСТРУ У ПОЛТАВСЬКІЙ ОБЛАСТІ, направив відзив, в якому зазначив, що він не є належним відповідачем по справі, оскільки не здійснює розпорядження вказаною земельною ділянкою (а.с.66-69, т.1).

13.03.2020 року судом отримано відповідь на відзив ГУ ДЕРЖГЕОКАДАСТРУ У ПОЛТАВСЬКІЙ ОБЛАСТІ, де позивач зазначив, що, на його думку, ГУ ДЕРЖГЕОКАДАСТРУ У ПОЛТАВСЬКІЙ ОБЛАСТІ є належним відповідачем по справі (а.с.105, т.1).

Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 27.01.2021 року закрито підготовче судове провадження та призначено справу до розгляду по суті (а.с.89-90, т.2).

10.02.2021 року судом отримано від відповідача, ОСОБА_2 , заяву про застосування строків позовної давності та прохання про відмову у задоволенні позову з цієї підстави. Вказану заяву суд розцінює як відзив на позовну заяву (а.с.116-119 т.2).

Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 08.07.2020 року призначено земельно-технічну експертизу та зупинено провадження по справі до закінчення проведення експертизи (а.с.37-38, т.2).

Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 11.01.2021 року поновлено провадження у справі (а.с.67 т.2).

Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 22.02.2021 року замінено відповідача Говтвянську сільську раду на правонаступника, Решетилівську міську раду Полтавської області (а.с.149-150 т.2).

Позивач та представник позивача, у судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Позивач додатково пояснив, що спірна частка земельної ділянки, яка визначена за графічними матеріалами та фотографіями експерта, та яка включена до меж земельної ділянки ОСОБА_5 за технічною документацією, є стежкою (доріжкою), яка розташована на межі їх ділянок та дає можливість проїзду з дороги загального користування до луків. Ця стежка завжди була у користуванні його батька, діда. Саме вони надавали дозвіл на проїзд нею їх односельцям.

Відповідач, РЕШЕТИЛІВСЬКА МІСЬКА РАДА ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, належним чином повідомлена про час та місце судового засідання, у судове засідання представника не забезпечила, надала суду заяви з проханням розглянути справу без участі представника відповідача.

Відповідач, ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ ДЕРЖГЕОКАДАСТРУ У ПОЛТАВСЬКІЙ ОБЛАСТІ, належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, у судове засідання представника не забезпечив, надав суду заяву з проханням розглянути справу без участі представника.

Відповідач, ОСОБА_2 , належним чином повідомлена про час та місце судового засідання, у судове засідання не з`явилася (а.с.46 т.3). Надала суду заяву про розгляд справи без її участі (а.с.164, 165 т.2).

Третя особа, ОСОБА_3 , в судовому засіданні просила позов задовольнити, пояснила, що після смерті батьків, разом із братом, позивачем по справі, успадкувала будинок. Проживає там з народження по даний час. Спірна частка земельної ділянки, яка визначена за графічними матеріалами та фотографіями експерта, та яка включена до меж земельної ділянки ОСОБА_5 за технічною документацією, є стежкою (доріжкою), яка розташована на межі їх ділянок та дає можливість проїзду з дороги загального користування до луків. Ця стежка завжди була у користуванні її батьків. Батьки надавали дозвіл на проїзд нею їх односельцям. На даний час, саме вона надає такий дозвіл. Раніше сусідами була родина ОСОБА_6 . Паркану не було і не має на даний час. ОСОБА_6 ніколи не претендував на дану частину земельної ділянки. Після його смерті будинок успадкувала його дружина, ОСОБА_5 . Після її смерті будинок успадкували їх діти які, в подальшому, продали будинок ОСОБА_2 , яка проживає там влітку, як на дачі.

Вислухавши пояснення позивача та представника позивача, допитавши свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

На підставі рішення 12 сесії Говтвянської сільської ради від 29.08.1997 року ОСОБА_7 , який є батьком позивача, передано у приватну власність земельну ділянку 0,77 гектарів, яка розташована на території Говтвянської сільської ради та надана для обслуговування житлового будинку та для ведення особистого підсобного господарства, про що видано Державний акт на право приватної власності на землю, зареєстрований в Книзі записів державних на право приватної власності на землю 26 грудня 1997 року за №49 (а.с.10 т.1).

Із технічного звіту про встановлення в натурі меж земельної ділянки, переданої у приватну власність ОСОБА_7 , на території Говтвянської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, вбачається, що встановлені межі ділянки в натурі та підписані землевпорядником та сусідами, в тому числі, громадянином ОСОБА_6 (межа Б-В). При цьому, межа А-Б (землі сільради) складає 81,3 м (а.с.11-12 т.1).

В свою чергу, на підставі рішення Говтвянської сільської ради від 30.04.1996 року №6 ОСОБА_5 , яка була дружиною померлого ОСОБА_6 , передано у приватну власність земельну ділянку 0,85 гектарів, яка розташована на території Говтвянської сільської ради та надана для обслуговування житлового будинку та для ведення особистого підсобного господарства, про що видано спірний Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ №019336, зареєстрований в Книзі записів державних на право приватної власності на землю 04 березня 2000 року за №111. Зазначена земельна ділянка межує із земельною ділянкою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (а.с.211, 212 т.1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 померла (а.с.213 т.1).

На замовлення громадянина ОСОБА_10 , який є спадкоємцем ОСОБА_5 , приватним підприємцем ОСОБА_11 виготовлено технічну документацію із землеустрію на частину вищевказаної земельної ділянки площею 0,60 га для ведення особистого селянського господарства, яка 23 липня 2014 року перевірена та внесена до Державного земельного кадастру із кадастровим номером :01:001:0260 (а.с.205-210 т.1).

Схемою до каталогу координат визначені координати поворотних точок 3 та 4, які визначають межу ділянки із землею ОСОБА_7 (а.с.218, 219 т.1).

Попередньо межі земельної ділянки погоджено, в тому числі, громадянином ОСОБА_7 отримано межові знаки (а.с.215, 216 т.1).

Суд відхиляє твердження позивача, що підпис від імені батька виконаний невідомою особою, ніякого погодження та отримання межових знаків не було, оскільки такі заяви не підтверджені жодними доказами.

В подальшому, 02.09.2014 року, громадянин ОСОБА_10 продав, а громадяни ОСОБА_12 та ОСОБА_2 в рівних частках купили земельну ділянку із кадастровим номером :01:001:0260 (а.с.121-123 т.2).

В подальшому, 12.09.2017 року, громадянин ОСОБА_12 подарував належну йому частку земельної ділянки громадянці ОСОБА_2 (а.с.129, 130 т.2).

Таким чином, громадянка ОСОБА_2 , відповідач по справі, є одноособовою власницею земельної ділянки із кадастровим номером :01:001:0260, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та межує із земельною ділянкою належною позивачеві та третій особі.

Рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області від 22.09.2017 року по справі №533/829/17 визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування на житловий будинок АДРЕСА_1 по 1/2 частці кожному (а.с.6-7 т.1).

Кадастровий номер земельній ділянці позивача не присвоєний до теперішнього часу у зв`язку із відсутньою затвердженої технічної документації.

Третьою особою, ОСОБА_3 замовлено 02 травня 2017 року приватному підприємцю ОСОБА_11 виготовлення технічної документації на земельну ділянку, що належала батькові, ОСОБА_7 . Із проекту вказаної документації вбачається, що за каталогом координат земельної ділянки земельна ділянка ОСОБА_2 частково «накладається» на земельну ділянку ОСОБА_7 (поворотні точки) (а.с.13-15 т.1). За поясненнями позивача він, як співвласник, при ознайомлені, відмовився погоджувати цю технічну документацію. Саме в цей момент він дізнався про порушення свого права на земельну ділянку в певних її межах.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Оскільки позов заявлено 10 жовтня 2019 року, суд відхиляє заяву відповідача ОСОБА_2 про застосування строку позовної давності, оскільки він не пропущений.

За клопотанням позивача ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 08.07.2020 року призначено земельно-технічну експертизу (а.с.36-38 т.2).

Відповідно до висновку судового експерта Маківського М.В. № 80-20 від 10 грудня 2020 року земельна ділянка ОСОБА_2 (колишній власник ОСОБА_13 ), яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:001:0260 накладається на земельну ділянку ОСОБА_1 , площа накладення становить 335 м.кв. Вказане накладення виникло в результаті складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки натурі, розташованої по АДРЕСА_2 (з першого питання). Конфігурація земельної ділянки ОСОБА_7 , вказана в державному акті на право приватної власності на землю серія І-ПЛ №058250, виданому 26.12.1997 року змінилася у порівняні з конфігурацією, вказаною у технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, розташованої в АДРЕСА_2 (шосте питання) (а.с.52-65 т.2).

З додатків №№5,6 до висновку експерта вбачається графічне та загальне фотографічне зображення «накладення» земельних ділянок.

З додатків 7 та 8 до висновку експерта вбачається конкретне фотографічне зображення спірної частки земельної ділянки, а саме стежки (грунтової доріжки), яка за поясненнями позивача, ОСОБА_3 та свідків, поєднує сільську дорогу загального користування із луками (а.с.63-65 т.2). Із вказаної фототаблиці також вбачається, що паркан або межові знаки між земельними ділянками відсутні, що відповідає поясненням позивача та третьої особи.

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_11 показав, що він дійсно складав технічну документацію за Державним актом на ім`я ОСОБА_5 . Пам`ятає погано, але оскільки в даному Державному акті відсутня «прив`язка» до місцевості, а є лише розміри (проміри) меж земельної ділянки, тому він скоріш за все використовував вже внесені координати сусідньої земельної ділянки (справа) та з врахуванням довжини межі, яка зазначена в Державному акті (56,5 м), справа наліво, вимірював 56,5 м та визначав координати лівої поворотної точки за допомогою GPS-приборів. При складанні технічної документації на замовлення ОСОБА_3 він намагався також дотриматися довжини межі земельної ділянки, яка зазначена в Державному акті на ім`я ОСОБА_7 , але виникало «накладення», оскільки зліва також координати земельної ділянки вже були внесені до Державного земельного кадастру. Зазначені невідповідності, як правило, виникають у зв`язку із неточними вимірюваннями старим обладнанням при видачі державних актів в попередні часи.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 , якому було надано для огляду матеріали висновку судового експерта Маківського М.В., показав, що проживає тривалий час в АДРЕСА_1 неподалік від будинку позивача. Раніше там жили батьки позивача. Сусідній будинок належав раніше громадянину ОСОБА_6 . Після його смерті та смерті дружини будинок був проданий ОСОБА_2 . ОСОБА_7 завжди казав, що спірна частка земельної ділянки (стежка) належить йому. ОСОБА_6 ніколи на неї не претендував.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 , якому було надано для огляду матеріали висновку судового експерта Маківського М.В., показав, що проживає з народження в с.Говтві на вулиці Козацький Шлях неподалік від будинку позивача. Спірна частка земельної ділянки (стежка) перебувала у користуванні ОСОБА_7 . Він особисто завжди питав у ОСОБА_7 дозволу на проїзд стежкою на луки. ОСОБА_6 ніколи на неї не претендував.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_16 показав, що при видачі державних актів в «старі» часи, вимірювання проводилось неточними приборами «теодоліт», технічна документація, виготовлена на ім`я ОСОБА_5 не відповідає параметрам Державного акту, межі земельної ділянки зміщені, оскільки її розробники намагалися «підігнати» площу земельної ділянки під площу, зазначену в Державному акті.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

В даному випадку позивач, як співвласник житлового будинку, має право на отримання у власність земельної ділянки, яка необхідна йому для обслуговування житлового будинку, та іншої земельної ділянки, яка належала померлому батькові, ОСОБА_7 , на праві спадкування.

Неможливість виготовлення технічної документації та отримання кадастрового номеру земельної ділянки, тобто оформлення земельної ділянки у певних її межах, у зв`язку із невірним визначенням меж сусідньої земельної ділянки, зазначених в Державному акті на право приватної власності, безумовно перешкоджає позивачеві у реалізації його права власності.

Згідно з частиною другою та третьою статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці правопорушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до частини першої статті 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

У сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Прийняття рішення про передачу у приватну власність фізичній особі земельної ділянки, що належить іншій фізичній особі, може призвести до позбавлення особи, яка первинно набула право власності на земельну ділянку, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися об`єктом власності, позбавляє особу загалом правомочностей власника землі у повному обсязі, а отже, є втручанням у право на мирне володіння майном.

Отже, встановивши, що відповідач ОСОБА_2 04 березня 2000 року отримала право власності на земельну ділянку, яка накладається на частину земельної ділянки, що належить позивачу, та яка не була вилучена у встановленому законом порядку, то наявні підстави для задоволення позову, який спрямований на захист від втручання у право власності позивача.

Зазначені висновки суду відповідають, правовим позиціям Верховного Суду, яка наведена, зокрема, в постанові від 24.06.2021 року у справі №533/1134/17.

При цьому, суд зазначає, що визнання недійсним Державного акту на право власності за земельну ділянку не є позбавленням права власності відповідача на земельну ділянку, а лише є скасуванням оформлення такої земельної ділянки в певних її межах, що може бути усунено складанням належної земельної документації.

В свою чергу, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наведені відповідачем, ОСОБА_2 , посилання на рішення ЄСПЛ, в даному випадку, не є релевантними.

Отже, суд вважає за необхідне визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий ОСОБА_5 .

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.258 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до РЕШЕТИЛІВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ДЕРЖГЕОКАДАСТРУ У ПОЛТАВСЬКІЙ ОБЛАСТІ, ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3 , про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку задовольнити в повному обсязі.

Визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ №019336, виданий на ім`я ОСОБА_5 для обслуговування жилого будинку та ведення особистого підсобного господарства, площею 0,85 га, що розташована в селі Говтва Говтвянської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №111 від 04.03.2000 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання через Козельщинський районний суд Полтавської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.В.Лизенко

Повний текст рішення

складено та підписано 06.08.2021