ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

14 січня 2021 року

м. Харків

справа № 646/5250/18

провадження № 22ц/818/222/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів - Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря Кравченко О.О.,

імена (найменування) сторін:

позивач Релігійна організація «Релігійне Управління «Східно-Дніпровська конференція церкви Авдентистів Сьомого дня в Україні»,

відповідач ОСОБА_1 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - П`ята Харківська державна нотаріальна контора, Комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації»,

представники - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 представника ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04 березня 2020 року в складі судді Єжова В.А.,

у с т а н о в и в:

В серпні 2018 року Релігійна організація «Релігійне Управління «Східно-Дніпровська конференція церкви Авдентистів Сьомого дня в Україні» в особі Дворницького Валерія Вікторовича звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - П`ята Харківська державна нотаріальна контора, Комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» (далі КП «Харківське МБТІ»), про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

Позовна заява, з урахуванням уточнень, мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , після смерті якої відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме на будинок АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_6 склала заповіт, відповідно до якого усе своє майно заповіла ОСОБА_1 та Релігійній організації «Релігійне Управління «Східно-Дніпровська конференція церкви Авдентистів Сьомого дня в Україні».

Позивач в установлений законом строк звернувся до П`ятої Харківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом державним нотаріусом Волохіною О.В. було відмовлено, оскільки в правоустановчих документах зазначені різні житлові площі будинку АДРЕСА_1 .

Зазначає, що оригінал технічного паспорту втрачено, а проведенню технічної інвентаризації домоволодіння за вказаною адресою перешкоджає ОСОБА_1 , який до житла не пускає.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив визнати за Релігійною організацією «Релігійне Управління «Східно-Дніпровська конференція церкви Авдентистів Сьомого дня в Україні» право власності на Ѕ частину домоволодіння АДРЕСА_2 , який складається з житлового будинку № 25 літ. «А-1» (дерев`яний, обкладений цеглою, житловою площею 36,8 кв. м) з надвірними спорудами (сарай літ. «Е», льох літ. «Д», вбиральня літ. «В», огорожа № 1-3, замощення № 4); стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 762,00 грн та 10 000,00 грн витрат на правову допомогу.

28 листопада 2018 року ОСОБА_2 представник ОСОБА_1 подав відзив на позов, в якому просив позовну заяву залишити без задоволення.

Відзив мотивовано тим, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини, оскільки звернувся до нотаріальної контори через чотири роки після смерті спадкодавця. А відповідач мешкав разом з ОСОБА_6 , на даний час проживає в будинку АДРЕСА_1 та несе витрати по утриманню цього житла.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04 березня 2020 року позов Релігійної організації «Релігійне Управління «Східно-Дніпровська конференція церкви Авдентистів Сьомого дня в Україні» задоволено частково.

Визнано за Релігійною організацією «Релігійне Управління «Східно-Дніпровська конференція церкви Авдентистів Сьомого дня в Україні» право власності на Ѕ частину домоволодіння АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку № 25 літ. «А-1» (дерев`яний, обкладений цеглою, житловою площею 36,8 кв. м) з надвірними спорудами (сарай літ. «Е», льох літ. «Д», вбиральня літ. «В», огорожа № 1-3, замощення № 4) в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . З ОСОБА_1 на користь Релігійної організації «Релігійне Управління «Східно-Дніпровська конференція церкви Авдентистів Сьомого дня в Україні» стягнуто судовий збір в розмірі 1 762,00 грн. Позов в частині вирішення спору про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн залишено без задоволення.

Задовольняючи частково позов в частині визнання права власності на спадкове майно, суд першої інстанції виходив із доведеності позовних вимог Релігійної організації «Релігійне Управління «Східно-Дніпровська конференція церкви Авдентистів Сьомого дня в Україні».

Залишаючи без задоволення позов в частині стягнення витрат на правову допомогу, суд першої інстанції послався на правову позицію, що міститься в постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц, згідно з якою такі витрати мають бути підтверджені документально. На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем не надано акту приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про їх оплату та розрахунок таких витрат.

21 квітня 2020 року ОСОБА_2 представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову про залишення позову Релігійної організації «Релігійне Управління «Східно-Дніпровська конференція церкви Авдентистів Сьомого дня в Україні» без задоволення в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення ухвалено на припущеннях, оскільки судом першої інстанції не з`ясовані обставини заведення спадкової справи № 349/14, строку звернення позивача до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження вчинення нотаріусом дій щодо розшуку та повідомлення спадкоємців, а наявна ксерокопія дублікату заповіту свідчить про відсутність волевиявлення спадкодавця на вчинення такого правочину.

30 липня 2020 року Релігійна організація «Релігійне Управління «Східно-Дніпровська конференція церкви Авдентистів Сьомого дня в Україні» подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Відзив мотивовано тим, що висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення норм матеріального та процесуального права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів і вимог апеляційної скарги - судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Рішення в частині вирішення спору про стягнення витрат на правову допомогу не оскаржується, тому в апеляційному порядку не переглядається.

Матеріали справи свідчать, що згідно з дублікатом заповіту від 10 жовтня 2011 року ОСОБА_6 все її майно, що належатиме їй на день смерті, заповіла ОСОБА_1 та Релігійній організації «Релігійне Управління «Східно-Дніпровська конференція церкви Авдентистів Сьомого дня в Україні» (а. с. 18, т. 1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла (а. с. 22, т. 1).

Після її смерті відкрилась спадщина на домоволодіння АДРЕСА_1 , яке належало ОСОБА_6 на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 16 квітня 1981 року державним нотаріусом Заікіною Л.В. Першої Харківської державної нотаріальної контори за реєстровим 2-ДН-396, та дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 28 червня 1991 року державним нотаріусом Заікіною Л.В. Першої Харківської державної нотаріальної контори за реєстровим 2-2369 (а. с. 16-17, 23 т. 1).

11 жовтня 2017 року Релігійна організація «Релігійне Управління «Східно-Дніпровська конференція церкви Авдентистів Сьомого дня в Україні» звернулась до КП «Харківське МБТІ» з метою виготовлення технічного паспорту на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , та проведення технічної інвентаризації вказаного нерухомого майна.

Листом від 15 січня 2018 року № 1024884 КП «Харківське МБТІ» повідомило Релігійну організацію «Релігійне Управління «Східно-Дніпровська конференція церкви Авдентистів Сьомого дня в Україні», що виходом техніка 12 січня 2018 року встановлено, що до вказаного домоволодіння відсутній доступ, у зв`язку з чим виготовлення технічного паспорту не є можливим (а. с. 25, т. 1).

03 листопада 2017 року ОСОБА_3 представник Релігійної організації «Релігійне Управління «Східно-Дніпровська конференція церкви Авдентистів Сьомого дня в Україні» звернувся до Основ`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області з заявою про вжиття заходів до ОСОБА_1 , який перешкоджає в доступі до житла.

07 листопада 2017 року дільничним офіцером Основ`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області Криворучко М.Ю. складено висновок про закінчення перевірки за повідомленням ОСОБА_3 представника Релігійної організації «Релігійне Управління «Східно-Дніпровська конференція церкви Авдентистів Сьомого дня в Україні». У висновку зазначено, що за адресою: АДРЕСА_1 неодноразово здійснювався вихід з метою опитати ОСОБА_1 . Однак двері домоволодіння були зачинені, у зв`язку з чим останній не був опитаний, на залишене запрошення до ДПП № 1 ніхто не відреагував (а. с. 24, т. 1).

Постановою державного нотаріуса Волохіної О.В. П`ятої Харківської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13 лютого 2018 року Релігійній організації «Релігійне Управління «Східно-Дніпровська конференція церкви Авдентистів Сьомого дня в Україні» відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з підстав розбіжності в правових документах в розмірі житлової площі та неможливості встановити дійсний розмір площі спадкового майна (а. с. 26, т.1).

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Установивши, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час розгляду справи заповіт не відмінений та не скасований, та враховуючи, що нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання за Релігійною організацією «Релігійне Управління «Східно-Дніпровська конференція церкви Авдентистів Сьомого дня в Україні» право власності на Ѕ частину домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Доводи касаційної скарги про відсутність волевиявлення спадкодавця на вчинення такого правочину не можуть бути прийняті до уваги, оскільки заповіт не оспорено.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, незгоди заявника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 19 січня 2021 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді І.В.Бурлака

В.Б.Яцина