ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1460/21 Справа № 214/4552/20 Суддя у 1-й інстанції - Євтушенко О. І. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року м.Кривий Ріг

Справа № 214/4552/20

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

сторони:

позивач - Акціонерне товариство «Акцент-Банк»

відповідачка - ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України,без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент - Банк» на заочне рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 вересня 2020 року, яке ухвалено суддею Євтушенком О.І. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повний текст рішення складено 21 вересня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (надалі - АТ «Акцент-Банк», Банк) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 (на теперішній час ОСОБА_1 - а.с. 26) про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 07.07.2018року між Банком та ОСОБА_1 був укладений договір № SAMABWFC, відповідно до якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Анкета-заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на офіційному банківському сайті www.a-bank.ua, складають між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідачами в Анкеті-заяві.

Банк свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі.

Внаслідок невиконання відповідачкою своїх зобов`язань за договором, станом на 20.05.2020року, утворилась заборгованість у розмірі 24 323,12грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 12 493,31грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 11 829,81 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь та стягнути судові витрати по справі.

Заочним рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 вересня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач АТ «Акцент-Банк» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що наявними у справі доказами підтверджується, що відповідачка отримала кредитну картку Банку із встановленим на ній кредитним лімітом, користувалась кредитними коштами та здійснювала погашення заборгованості, що свідчить про те, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг.

Суд дійшов необґрунтованого висновку щодо відсутності досягнення сторонами кредитного договору згоди про розмір відсотків, оскільки розмір відсоткової ставки погоджений між сторонами в Паспорті споживчого кредиту. Крім того, якщо вважати, що розмір відсоткової ставки між сторонами не погоджений, суд повинен був стягнути відсотки в розмірі облікової ставки Національного Банку України.

При цьому, позивач вважає, що приймаючи до увагу правову позицію Верховного Суду, яка викладена в Постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, суд мав стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту, оскільки розмір вказаної заборгованості підтверджуєтеся доданою до апеляційної скарги випискою з особового рахунку відповідачки.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Розглядаючи по суті позовні вимоги АТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів надання позичальниці кредитних коштів та погодження з позичальницею ОСОБА_1 умов щодо розміру та порядку нарахування відсотків за користування кредитними коштами, а тому відмовив в задоволенні цих позовних вимог з підстав їх недоведеності та необґрунтованості.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня

2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 07 липня 2018 року відповідачка ОСОБА_1 приєдналась до Умов та Правил надання банківських послуг в А-БАНК з метою укладення кредитного договору № SAMABWFC1 та отримання кредитної картки шляхом підписання анкети-заяви(а.с. 7), відповідно до якої Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк», у теперішній час АТ «Акцент-Банк», надав останнійкредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Крім того, позичальницею ОСОБА_1 було підписано Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» за типом кредитного продукту «Універсальна» та «Універсальна Gold» (а.с. 7-8).

ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором своєчасно та належним чином не виконувала, в результаті чого, станом на 20.05.2020 року, утворилась заборгованість, яка згідно розрахунків позивача становить 24 323,12 грн. та складається з наступного: 12 493,31 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 11 829,81 грн. - заборгованість за відсотками.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до Анкети-Заяви від 07.07.2018року відповідачцібула надана кредитна картка із встановленим кредитним лімітом на платіжну картку в розмірі 5 000 грн.

За приписами п.п. 3, 6 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.

Згідно зі ст. 41 Закону України «Про Національний банк України» та ч. ч. 1, 2 ст. 68 Закону України «Про банки та банківську діяльність», Національний Банк України встановлює обов`язкові для банківської системи стандарти та Правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності. Банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі Правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов`язань, результати фінансової діяльності та їх зміни.

Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку, відповідно до підпункту 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 30.12.1998 року № 566, зі змінами та доповненнями, є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії.

Пунктом 5.1 глави 5 вищезазначеного Положенням визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа.

Згідно з п.5.4. цього Положенням, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня.

При цьому, п.5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 18.06.2003 року № 254 визначено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже, виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів приходить до висновку, що надані АТ «Акцент-Банк», по справі докази є належними та допустимими, у розумінні ст. ст. 58-59 ЦПК України, та у своїй сукупності підтверджують те, що відповідачка, відповідно до наданого позивачем розрахунку, з 07 липня 2018 рокупо 30 квітня 2020 року користувалась кредитними коштами, наданими їй ПАТ «Акцент-Банк», у теперішній час Акціонерне товариство «Акцент-Банк», у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, станом на 20 травня 2020 року, відповідачка, з урахуванням часткового виконання зобов`язань за кредитним договором, має заборгованість за тілом кредиту в розмірі 12 492,31грн. (а.с.6).

При цьому, як вбачається з розрахунку, наданого позивачем, який перевірено колегією суддів, та виписки з особового рахунку відповідачки, за період з 07 липня 2018 рокупо 30 квітня 2020 року, відповідачка по справі активно користувалась кредитними коштами та здійснювала погашення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до розрахунку, проведеного колегією суддів, відповідачка по справі, за період 07 липня 2018 рокупо 30 квітня 2020 року,використала 15 322,10 грн. кредитних коштів, при цьому повернула 8 373,97 грн., тобто відповідачка має зобов`язання перед позивачем з повернення кредитних коштів у розмірі 6 948,13 грн., виходячи з фактичного використання позичальницею кредитних коштів, які не повернуто станом на час звернення позивача до суду з даним позовом (15 322,10 грн. - 8 373,97грн. = 6 948,13 грн.).

На підставі наведеного вище, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6 948,13 грн., розмір якої підтверджений належними та допустимими доказами по справі, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги позивача в цій частині є обгрунтованими та заслуговують на увагу.

Також, колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за відсотками за користування кредитом, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір відсотків та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Фіксована відсоткова ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої відсоткової ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої відсоткової ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника відсотків від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір відсотків, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договору приєднання розроблені ПАТ «Акцент-Банк», у теперішній час АТ «Акцент-Банк», вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, 07 липня 2018 року відповідачка ОСОБА_1 , підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ «Акцент-Банк», у теперішній час АТ «Акцент-Банк», в якій своїм підписом підтвердила, що підписанням цієї Анкети-заяви вона, відповідно до статті 634 ЦПК України, у повному обсязі приєднується до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ «Акцент-Банк», у теперішній час АТ «Акцент-Банк», які розміщені на офіційному сайті банку в мережі інтернет за https://a-bank.com.ua/terms, та які, разом із пам`яткою клієнта і Тарифами, становлять договір банківського обслуговування, примірник якого вона отримала шляхом самостійного роздрукування (а.с.7).

Крім того, сторонами погоджено розмір відсотків, який становить 46,8 % на рік, та порядок нарахування відсотків за користування кредитними коштами, що підтверджується Паспортом споживчого кредиту, в якому міститься інформація щодо реальної річної процентної ставки, який підписаний позичальницею ОСОБА_1 (а.с.7-зворот. 8), у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо непогодження сторонами розміру та порядку нарахування відсотків за користування кредитними коштами.

Отже, заборгованість відповідачки по відсоткам за користування кредитом, має бути розрахована із застосуванням процентної ставки у розмірі 46,8 % на рік.

Як встановлено вище, за період з 07 липня 2018 рокупо 30 квітня 2020 року відповідачка використала та не повернула, станом на час розгляду справи, кредитні кошти у розмірі 6 948,13 грн., із яких: 3 507,41 грн. в 2018 році, 2830,62 грн. в 2019 році та 610,10 грн. у 2020 році, й саме на ці кошти мають бути нараховані погоджені між сторонами відсотки. Таким чином, розмір відсотків, із застосуванням відсоткової ставки 46,8% на рік, за 2018 рік буде становити 1 641,48 грн. (3 507,41/100*46,8 = 1 641,48 грн.), за 2019 рік буде становити 1 324,73 грн. (2 830,62/100*46,8 = 1 324,73 грн.), за 2020 рік буде становити 285,53 грн. (610,10/100*46,8 = 285,53 грн.), а разом заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами становить 3 251,74 грн.

Отже, заборгованість відповідачки ОСОБА_1 по відсоткам за користування кредитом, яка розрахована із застосуванням погодженої між сторонами відсоткової ставки у розмірі 46,8 % на рік, становить 3 251,74 грн. та підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги позивача в цій частині теж заслуговують на увагу.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду, на підставі п.1, п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором № SAMABWFC від 07.07.2018 року, станом на 20.05.2020 року у розмірі 10 199,87 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6 948,13 грн. та заборгованості по відсоткам в розмірі 3 251,74 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача АТ Акцент-Банк» підлягає стягненню судовий збір в загальному розмірі 2 207,10 грн., тобто пропорційно до задоволених вимог (2 102,00 грн. (а.с. 1) + 3 153,00 грн. (а.с. 47) = 5 255,00 грн.; 5 255,00 грн. х 42% = 2 207,10 грн.).

Керуючись ст. ст.. 367, 369, 374, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства «Акцент-Банк» - задовольнити частково.

Заочне рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 вересня 2020 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент - Банк» заборгованість за кредитним договором № SAMABWFC від 07 липня 2018 року, станом на 20.05.2020 року в розмірі 10 199 (десять тисяч сто дев`яносто дев`ять) гривень 87 (вісімдесят сім) копійок, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6 948,13 грн. та заборгованості по відсоткам в розмірі 3 251,74 грн.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент - Банк» судові витрати по справі, понесені на сплату судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги, у розмірі 2 207 (дві тисячі двісті сім) гривень 10 (десять) копійок

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 20 січня 2021 року.

Головуючий:

Судді: