Справа № 758/4035/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2021 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва

у складі - головуючий суддя Ковбасюк О.О.,

з участю:

секретаря судового засідання Анісімової С.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Подільського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 , в якому просить стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на її утримання у розмірі 22500,00 грн. як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

В обґрунтування позову зазначила, що вона народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 від шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що був укладений 08 листопада 2002 року, актовий запис № 831, та в подальшому розірваний за рішенням Подільського районного суду м. Києва від 28 вересня 2016 року у справі № 758/6521/16-ц. Стверджує, що відповідач батьківських обов`язків не виконує, матеріально не підтримує, аліменти не сплачує, її забезпечення та утримання здійснює мати ОСОБА_4 , зокрема, несе витрати на її навчання в Коледжі мистецтв та дизайну Київського національного університету технологій та дизайну. За твердженням позивача, в період з 31.07.2018 року по 15.01.2021 року її мати сплатила за навчання 45000,00 грн. на підставі договору про навчання № 46/18, укладеного між ОСОБА_4 та Коледжем мистецтв та дизайну Київського національного університету технологій та дизайну. У зв`язку з чим та на підставі ст.ст. 185, 199 Сімейного кодексу України просить стягнути з відповідача на її користь половину додаткових витрат на її навчання, зауважуючи, що відповідач в змозі надавати матеріальну допомогу, оскільки має достатні доходи, працює на посаді евакуатора у КП «Київтранспарксервіс», інших дітей не має, аліменти не сплачує.

Ухвалою судді від 12 квітня 2021 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу відповіді на відзив.

У встановлений судом строк відповідач подав до суду відзив на позов, в якому заперечив проти позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні.

В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що він особисто вже сплатив кошти за навчання ОСОБА_1 у Коледжі мистецтв та дизайну Київського національного університету технологій та дизайну, оскільки після розлучення з ОСОБА_4 у 2016 році і до 23 лютого 2021 року вони втрьох продовжували проживати у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 та відповідач продовжував оплачувати комунальні платежі по вказаній квартирі, утримувати доньку, а ОСОБА_4 не була працевлаштована і тому не могла брати участі в утриманні доньки, зокрема, й у витратах на її навчання. Зазначає, що 26 березня 2018 року він подарував своїй доньці ОСОБА_1 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 на підставі нотаріально посвідченого договору дарування квартири, однак, донька після досягнення повноліття подала до відділу з питань реєстрації місця проживання Подільської РДА м. Києва заяву про зняття відповідача з реєстрації за вказаною адресою, на підставі якої його було знято з реєстрації 23 лютого 2021 року, а після цього донька самостійно виселила його із зазначеної квартири, виставивши його речі в загальний коридор та змінивши замки у квартирі. Зазначає, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження сплати нею чи її матір`ю витрат на навчання. Крім того, зауважує, що встановлений ст. 185 Сімейного кодексу України обов`язок батьків стосується лише додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Вважає, що навчання особи з метою здобуття професійної освіти не належить до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат із батьків на утримання дитини, отже, такі витрати не є додатковими, які викликані особливими обставинами в розумінні ст. 185 СК України. Вважає, що позивач не довела існування особливих обставин, які зумовили необхідність її платного навчання, при наявності можливості проходження безоплатного навчання в коледжі, або навчання у середній школі для отримання безоплатної повної середньої освіти, не навела мотивів вибору цього освітнього закладу, що зокрема належить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору із батьком дитини.

У судовому засіданні позивач позов підтримала з викладених у позові підстав, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 08 листопада 2002 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено шлюб, актовий запис № 831, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві серії НОМЕР_1 від 08 листопада 2002 року.

17 лютого 2003 року від вказаного шлюбу народилася ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 06 березня 2003 року, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві серії НОМЕР_1 .

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 28 вересня 2016 року у справі № 758/6521/16-ц, яке набрало законної сили, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було розірвано.

Вказаним рішенням також визначено, що неповнолітня донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишається жити із матір`ю.

З довідки відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Подільської РДА м. Києва № 14641877 від 09.04.2021 року вбачається, що ОСОБА_1 з 02.09.2003 року по теперішній час зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

З довідки відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Подільської РДА м. Києва № 14641876 від 09.04.2021 року вбачається, що ОСОБА_3 з 22.12.2009 року по 23.02.2021 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

З довідки Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори вих. № 703/01-16 від 11 березня 2021 року вбачається, що 26 березня 2018 року за реєстровим № 1-248 в Чотирнадцятій Київській державній нотаріальній конторі було посвідчено договір дарування квартири АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Рішенням Київради від 20.12.2016 № 704/1708 вулицю Котовського було перейменовано на вулицю Володимира Сальського, а Рішенням Київради від 06.12.2018 N 251/6302 було уточнено: на Володимира Сальського перейменовано частину вулиці Котовського, що розташована у Шевченківському районі, а решта (від залізниці до Стеценка ) приєднано до вулиці Тираспольська.

Судом також встановлено, що 22.02.2021 року ОСОБА_3 подала до відділу з питань реєстрації місця проживання Подільської РДА заяву про зняття з реєстрації місця проживання її батька ОСОБА_3 , як колишнього власника, за якою останнього було знято з реєстрації 23.02.2021 року за адресою: АДРЕСА_1 .

З наданих відповідачем роздруківок з особистого кабінету на онлайн-ресурсі КП «Керуюча компанія Подільського району» вбачається, що на ім`я ОСОБА_3 заведено особовий рахунок № НОМЕР_3 , по якому обліковуються операції з житлово-комунального обслуговування квартири за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема, заборгованість/переплата станом на 31.01.2021 року складає - 1,58 грн.; за лютий 2021 року нараховано 533,40 грн., за березень 2021 року нараховано 2681,56 грн.

З довідки № КП-00000039 від 26.04.2021, виданої КП «Київтранспарксервіс» вбачається, що ОСОБА_3 працює на вказаному підприємстві з 09.08.2019 і на даний час займає посаду водія автотранспортних засобів (вантажного автомобіля); його дохід за період з серпня 2019 року по березень 2021 року склав: нарахований - 326105,19 грн., виплачений - 262611,82 грн.

З договору про навчання № 46/18, укладено між ОСОБА_4 та Коледжем мистецтв та дизайну Київського національного університету технологій та дизайну, вбачається, що останній бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити навчання ОСОБА_1 за спеціальністю 022 дизайн, спеціалізацією «Перукарське мистецтво та декоративна косметика», за денною формою навчання, протягом терміну 3 роки 5 місяців (п. 1 договору); загальна вартість освітніх послуг становить 52500,00 грн. (п. 4.2. договору); замовник вносить плату кожного семестру до 1 липня за останній семестр та до 20 січня за весняний семестр (п. 4.4. договору); термін чинності договору: з 01 вересня 2018 року до дня закінчення навчання в Коледжі та проведення взаєморозрахунків (п. 6.3. договору).

З посиланням на норми ст. 185 СК України позивач вважає, що витрати на її навчання в коледжі викликані особливими обставинами, і участь у таких витратах є обов`язком батьків, отже, відповідач зобов`язаний оплатити половину додаткових витрат у розмірі 22500,00 грн., оскільки має для цього можливість.

Оцінюючи такі доводи позивача, судом враховується наступне.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

За положеннями частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз указаних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню в судовому засіданні особою, яка пред`явила такий позов.

У відповідності до правової позиції Верховного суду, яка викладена у постанові від 26 серпня 2020 року у справі № 336/1488/19, навчання особи з метою здобуття професійної освіти не належить до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат із батьків на утримання дитини, отже, такі витрати не є додатковими, які викликані особливими обставинами в розумінні ст. 185 СК України.

Отже, на переконання суду навчання позивача в Коледжі мистецтв та дизайну Київського національного університету технологій та дизайну не є тією особливою обставиною, яка вимагає понесення батьками додаткових витрат на її утримання.

Із урахуванням наведеного, суд вважає, що доводи позивача у цій частині є безпідставними та необґрунтованими.

Також заслуговують на увагу доводи відповідача щодо неузгодження з ним понесених додаткових витрат на навчання. Позивач не навела мотивів вибору освітнього закладу, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком, що вимагається частинами першою-третьою статті 181 СК України, згідно якої способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Обставини непогодження такого вибору з батьком дитини, крім його заперечення цього у відзиві на позов, також підтверджується змістом договору про навчання № 46/18, укладеного між ОСОБА_4 та Коледжем мистецтв та дизайну Київського національного університету технологій та дизайну, внизу на сторінці якого відсутній підпис батька.

Стосовно посилання позивача на ст. 199 Сімейного кодексу України, суд звертає увагу, що вказаною нормою передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Зокрема, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Крім того, суд зауважує, що в силу ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За приписами ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Всупереч вказаним нормам закону позивачем не доведено того факту, що вона дійсно є студенткою коледжу мистецтв та дизайну Київського національного університету технологій та дизайну та фактично понесла витрати на навчання в зазначеному навчальному закладі.

Суд зауважує, що наявний в матеріалах справи договір про навчання № 46/18 засвідчує лише намір позивача отримати освітні послуги, однак, він не підтверджує, що ці наміри були реалізовані позивачем та що на день подання позову зазначений договір є чинним та позивачка має статус студента цього навчального закладу.

Також, суд звертає увагу, що визначена п. 4.2. договору про навчання № 46/18, укладеного між ОСОБА_4 та Коледжем мистецтв та дизайну Київського національного університету технологій та дизайну, вартість послуг не є доказом фактичної сплати позивачем чи її матір`ю визначеної суми, а є лише доказом узгодження між сторонами вказаної умови.

В силу ст. 1087 ЦК України, Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженому постановою Національного банку України N 637 від 15.12.2004 р., розрахунки між фізичними та юридичними особами можуть здійснюватись у формі безготівкових розрахунків за допомогою платіжного доручення, платіжної вимоги-доручення, розрахункового чеку, платіжної вимоги, меморіального ордеру, електронного платіжного засобу та готівкових розрахунків за допомогою касових документів: касових ордерів, розрахункових документів, електронних розрахункових документів, квитанцій програмно-технічних комплексів самообслуговування, інших прибуткових та видаткових касових документів.

Позивачем не надано суду будь-якого платіжного документа на підтвердження сплати в готівковій чи в безготівковій формі вартості навчання в Коледжі мистецтв та дизайну Київського національного університету технологій та дизайну, а отже нею не виконано обов`язок щодо доведення тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

З огляду на наведене, суд критично оцінює доводи позивача про сплату вартості навчання матір`ю позивача.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, вищевикладені норми права, пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4,12, 81, 141, 229, 263-265, 268, 354 430 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 ;

відповідач - ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 .

Повний текст рішення складено 14 червня 2021 року.

Суддя О. О. Ковбасюк