ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2021 р. cуддя Дарницького районного суду м. Києва Сирбул О.Ф., розглянувши позовну заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Стародарницький» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року до Дарницького районного суду м. Києва ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01.10.2021 надійшли матеріали цивільної справи за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Стародарницький» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за підсудністю, керуючись на підставі ч. 1 ст. 27 ЦПК України

Направляючи справу для розгляду до Дарницького районного суду м. Києва, суддя виходив з того, що відповідно до відомостей Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» зареєстрованим місцем проживання відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є адреса: АДРЕСА_1 , що за адміністративно територіальним поділом відноситься до Дарницького району міста Києва, а відповідно до ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом, тому суд прийшов до висновку, що справу необхідно передати на розгляд Дарницького районного суду міста Києва.

Однак, вивчивши матеріали цивільної справи, суддя приходить до висновку, що справу необхідно повернути до Дніпровського районного суду м. Києва, з огляду на наступні підстави.

Як вбачається із позовної заяви, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Стародарницький» звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, які надавалися у квартиру АДРЕСА_2 , посилаючись на ст. 30 ЦПК України, як на підставу звернення саме до Дніпровського районного суду м. Києва, а саме за місцезнаходженням майна.

Тобто, спір у даній справі виник з приводу оплати житлово-комунальних послуг, які надавалися позивачем за місцем знаходження нерухомого майна.

Відповідно до ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно з ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно з положеннями ст. 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Відповідно до статті 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

У справі № 462/7217/18 Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в постанові від 11 липня 2019 року зазначив, що правила статті 30 ЦПК України про виключну підсудність застосовуються до позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (наприклад, звернення стягнення на нерухоме майно, передане в заставу іпотечне майно, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, визнання договору іпотеки недійсним тощо).

Таким чином, виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Також, як зазначено в правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній в постанові у постанові від 07 липня 2020 року у справі № 910/10647/18, виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Аналогічна правова позиція викладена також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25 лютого 2018 року у справі № 201/12876/17.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

З урахуванням наведеного, позов про стягнення заборгованості за надання комунальні послуги має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 638/1988/17.

Крім того, у своїй постанові від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині третій статті 30 ЦПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми частини третьої статті 30 ЦПК України.

Виключна підсудність є особливим видом територіальної підсудності, правила якої забороняють застосування при пред`явленні позову інших норм, що регулюють інші види територіальної підсудності, передбачені статтях 27-29 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору є заборгованість по оплаті за житлово-комунальні послуги до квартири АДРЕСА_2 , що відповідно до адміністративно-територіального поділу міста Києва розташована в Дніпровському районі міста Києва.

Таким чином, суддя приходить до висновку, що спір між сторонами у справі виник з приводу нерухомого майна, оскільки надання житлово-комунальних послуг нерозривно пов`язане з об`єктом нерухомого майна, зокрема квартирою АДРЕСА_2 , власником якої, згідно з копією витягу про державну реєстрацію прав є ОСОБА_2 .

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

При цьому, слід зазначити, що у даному випадку відсутній спір щодо підсудності справ між судами.

За наведених обставин, враховуючи, що предметом спору є стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги у квартиру АДРЕСА_2 , яка територіально відноситься до Дніпровського району м. Києва і територіальної юрисдикції Дніпровського районного суду м. Києва, суддя приходить до висновку, що вказана справа підлягає розгляду за правилами виключної підсудності, тобто за місцезнаходженням нерухомого майна.

Так, Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124).

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Отже, суд повинен суворо дотримуватися правил підсудності.

Враховуючи недопустимість порушення правил щодо виключної підсудності, а також той факт, що приймаючи до провадження вказану цивільну справу, суд, до якого направлено справу з порушенням правил підсудності, позбавляє сторін провадження права на розгляд справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом, не допускаючи спору про підсудність справ між судами, суддя вважає за необхідне повернути матеріали вказаної справи для розгляду до Дніпровського районного суду м. Києва, з огляду на вищевикладені обставини.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 30, 31, 258-261 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Повернути цивільну справу № 755/16060/21 за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Стародарницький» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги до Дніпровського районного суду м. Києва.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Суддя: