ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/4020/15-ц Номер провадження 22-ц/814/170/21Головуючий у 1-й інстанції Кузіна Ж.В. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Одринської Т.В.,

суддів: Карпушина Г.Л., Пікуля В.П.,

за участю секретаря Ряднини І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича у виконавчому провадженні № 59279054

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 11 листопада 2020 року,-

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. у виконавчому провадженні № 59279054.

Заяву мотивована тим, що на виконанні приватного виконавця перебуває виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь заявника заборгованості по кредиту. У межах виконавчого провадження проведено опис та арешт заставної квартири. Приватний виконавець повідомив стягувача, що у спірній квартирі зареєстрований малолітній син боржника, а тому квартира на реалізацію не передана.

Вважає, дії приватного виконавця незаконними та такими, що порушують його права, як стягувача (іпотекодержателя).

Просив зобов`язати приватного виконавця провести всі необхідні дії, щодо примусової реалізації квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 , а саме: передати її на реалізацію без попередньої згоди органів опіки та піклування.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтава від 11 листопада 2020 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що діючим законодавством України встановлений порядок передачі нерухомого майна на реалізацію в порядку виконання рішення суду, а також визначено порядок реалізації нерухомого майна право власності чи користування на яке, мають малолітні діти. Суд не може перебирати повноваження державного (приватного) виконавця при вчинені ним дій спрямованих на виконання рішення суду.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити вимоги скарги у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що вимоги Закону України «Про іпотеку» не містять права або обов`язку виконавця у випадку з`ясування реєстрації місця проживання малолітньої дитини за адресою нерухомого майна, що є предметом іпотеки, отримати згоду органу опіки та піклування на відчуження нерухомого майна. Вказує, що вищевикладена позиція узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 року у справі № 678/301/12. Ураховуючи, що реєстрація малолітньої дитини боржником була здійснена після укладення іпотечного договору, стягувач вважає, що іпотекодавцем було порушено вимоги договору, тому вказаний факт не може використовуватись боржником для позбавлення кредитора права отримати задоволення своїх вимог за рахунок конкретного, переданого в іпотеку майна.

Відзив на апеляційну скаргу подала ОСОБА_2 в якій просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. перебуває виконавче провадження № 59279054 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» 17817, 93 долари США, що складає 374912,14 грн. заборгованості по тілу кредиту, 1663,13 доларів США, що складає 34994,39 гривень заборгованості по відсоткам, 543,09 доларів США, що складає 11427,31 гривень пені.

Постановою від 02 червня 2020 року замінено сторону стягувача у виконавчому провадженні з ПАТ КБ «Надра» його правонаступником ОСОБА_1 .

Листом приватного виконавця, стягувач повідомлений, що в межах виконавчого провадження № 59279054 виконавцем проведено опис та арешт квартири АДРЕСА_2 , що належить на праві приватної власності боржнику ОСОБА_2 ..

У зв`язку з тим, що згідно довідки ТОВ «УК «Сервіс Плюс» про склад сім`ї у вказаній квартирі зареєстрований син боржниці, а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконавцем не передано на реалізацію вищевказану квартиру на підставі того, що право користування такою квартирою має малолітні особа.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що порядок реалізації нерухомого майна право власності чи користування на яке, мають малолітні діти, встановлений чинним законодавством України. Суд не може перебирати повноваження державного (приватного) виконавця при вчинені ним дій спрямованих на виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням зокрема таких засад: обов`язковості виконання рішень; справедливості, неупередженості та об`єктивності; розумності строків виконавчого провадження.

Частиною першою статті 41 Закону України «Про іпотеку» визначено, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Водночас, відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною другою статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

Згідно пункту 1 Розділу II Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29 червня 2016 року № 2831/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за № 1301/29431 ( далі - Порядок), реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження». Підпунктом 3 пункту 3 Розділу II Порядку, яким визначено перелік документів (в електронній або паперовий формі), які подаються разом із заявкою на реалізацію арештованого майна, встановлено, що у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, - копія дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду.

У пункті 28 Розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі - Інструкції з організації примусового виконання рішень), у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону.

Отже, враховуючи вимоги Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», а також положення Інструкції з організації примусового виконання рішень і Порядку, державний виконавець або приватний виконавець зобов`язаний у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, отримати попередню згоду органу опіки та піклування або відповідне рішення суду.

Зазначена правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду: від 25 листопада 2019 року у справі № 718/482/15-ц (провадження № 61-16089св19); від 10 жовтня 2019 року в справі № 751/15667/15-ц (провадження № 61-12151св19); від 30 вересня 2020 року в справі № 303/3043/19 (провадження №61-8347св20), що свідчить про незмінність судової практики.

Посилання апелянта на правову позицію викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 року у справі № 678/301/12, є помилковим, оскільки у вказаній справі реалізація предмета іпотеки здійснювалась на підставі відповідного судового рішення про передачу нерухомого майна на реалізацію, тобто у справі існували інші правовідносини.

У справі встановлено, що орган опіки та піклування не дав згоду на реалізацію спірної квартири, право користування якою має малолітній син боржниці, крім того, відсутнє відповідне судове рішення про передачу вказаного нерухомого майна на реалізацію, право користування у якому має малолітня дитина, тому скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують вірних висновків суду першої інстанції та не впливають на законність постановленої ним ухвали.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції з додержанням норм матеріального та процесуального права, і підстав для її зміни чи скасування не вбачає.

Керуючись статтями 367-368, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 11 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19.01.2021 р.

Головуючий суддя: Т.В. Одринська

Судді: Г.Л. Карпушин

В.П. Пікуль