Справа № 487/103/21
Провадження № 2/487/1123/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2021 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючий суддяНікітін Д.Г.,
при секретаріОцабера М.С.
за участю:
представник позивача -Алейнік В.А.
відповідач -ОСОБА_1

розглянувши у підготовчому відкритому засіданні в залі суду в м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , що діє у власних інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Російської Федерації в особі Посольства Російської Федерації в Україні, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Міністерство закордонних справ України про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , що діє у власних інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Російської Федерації в особі Посольства Російської Федерації в Україні, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Міністерство закордонних справ України про відшкодування шкоди, в якій позивачі просять суд стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 3658830 гривень, що є еквівалентом 105000,00 Євро за офіційним курсом Національного Банку України на день підписання позову та просив стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 2387100,54 гривень в якості відшкодування майнової шкоди, завданої знищенням належного нерухомого майна.

Ухвалою суду від 15 лютого 2021 року прийнято вказану справу до свого провадження в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.

У судовому засіданні 28 липня 2021 року представником позивача заявлено клопотання про направлення доручення до Міністерство закордонних справ України.

Порядок урегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один із своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, встановлює Закон України «Про міжнародне приватне право», який застосовується до таких питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом.

Стаття 79 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлює судовий імунітет, відповідно до якого пред`явлення позову до іноземної держави, залучення іноземної держави до участі у справі як відповідача або третьої особи, накладення арешту на майно, яке належить іноземній державі та знаходиться на території України, застосування щодо такого майна інших засобів забезпечення позову і звернення стягнення на таке майно можуть бути допущені лише за згодою компетентних органів відповідної держави, якщо інше не передбачено міжнародним договором України або законом України.

Як передбачено ч.4ст.79 Закону України «Про міжнародне приватне право», у тих випадках, коли в порушення норм міжнародного права України, її майну або представникам в іноземній державі не забезпечується такий же судовий імунітет, який згідно з частинами першою та другою цієї статті забезпечується іноземним державам, їх майну та представникам в Україні, Кабінетом Міністрів України може бути вжито до цієї держави, її майна відповідних заходів, дозволених міжнародним правом, якщо тільки заходів дипломатичного характеру не достатньо для врегулювання наслідків зазначеного порушення норм міжнародного права.

Таким чином, Закон України «Про міжнародне приватне право» встановлює судовий імунітет щодо іноземної держави за відсутності згоди компетентних органів цієї держави на залучення її до участі у справі у національному суді іншої держави, зокрема в якості відповідача.

Найважливішою ознакою для держави є суверенітет, оскільки саме суверенітет становить основну відправну засаду для її правосуб`єктності. Суверенітет держави має вияв у двох сферах внутрішній та зовнішній. У зовнішній сфері суверенітет означає незалежність, самостійність і не підпорядкованість держави іншим державам.

У міжнародному приватному праві під імунітетом розуміють непідлеглість однієї держави законодавству та юрисдикції іншої. Імунітет ґрунтується на суверенітеті держав, їх рівності та означає, що жодна з них не може здійснювати свою владу над іншою державою, її органами, майном. Це принцип вилучення держави та її органів з-під юрисдикції іншої держави. Судовий імунітет полягає в непідсудності держави без її згоди судам іншої держави.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 , що діє у власних інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду із позовом до Російської Федерації про відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

Статтею 4 ЦПК України закріплено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (а отже, і рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості).

Відповідно до ч.2 ст.496 ЦПК України, іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч.1 ст.498 ЦПК України у разі, якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Статтею 80 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що у разі якщо при розгляді справи з іноземним елементом у суду виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд може направити відповідне доручення компетентному органу іноземної держави в порядку, встановленому процесуальним законом України або міжнародним договором України.

Відповідно до ч.3 ст. 499 ЦПК України судове доручення про надання правової допомоги оформлюється українською мовою. До судового доручення додається засвідчений переклад офіційною мовою відповідної держави, якщо інше не встановлено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з п.2.3 розділу ІІ Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та ДСА України від 27 червня 2008 року № 1092/5/54, доручення та документи, що до нього додаються, складаються мовою, передбаченою відповідним міжнародним договором України. Якщо доручення чи документи, що до нього додаються, складено українською мовою, слід додавати завірений переклад на мову запитуваної держави або на іншу мову, передбачену міжнародним договором України. Документи, що підлягають врученню згідно з дорученням суду України, складаються мовою запитуваної держави чи іншою мовою, передбаченою міжнародним договором України, або супроводжуються завіреним перекладом на таку мову. У відповідних випадках документи, що підлягають врученню, можуть бути складені або перекладені на ту мову, яку, як є підстави вважати, розуміє особа, якій необхідно вручити документи.

На підставі вищевикладеного, оскільки без отримання згоди Російської Федерації, висловленої через уповноважених осіб або компетентних органів, на розгляд даного спору в судах України, Російська Федерація не може одержати правового статусу відповідача в цивільному процесі, вважаю за необхідне направити судове доручення через Міністерство юстиції України для вручення компетентному органу Уряду Російської Федерації копії позовної заяви та доданих до неї матеріалів відповідно до умов Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 року, ратифікованої із застереженнями Законом України N 240/94-ВР від 10.11.94.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом постановах: від 13.05.2020 року у справі № 711/17/19 (провадження № 61-10776св19); від 03.06.2020 року у справі № 357/13182/18 (провадження № 61-12202св19); від 24.06.2020 року у справі №711/16/19 (провадження № 61-12669св19), від 04.11.2020 у справі №280/1380/19 (провадження №61-13348св20), вона є незмінною та усталеною.

Вимоги щодо складання та оформлення документів передбачені Інструкцією про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України від 27 червня 2008 року N 1092/5/54 (із змінами).

Відповідно до п. 2.1 «Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги у цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України 27.06.2008 року №1092/5/54, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 липня 2008 року за №573/15264, у разі, якщо при розгляді цивільної справи в суду України виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд України складає доручення про надання правової допомоги за кордоном.

Таким чином, при виконанні доручень про надання правової допомоги компетентні суди та інші органи, в яких просять допомоги, застосовують законодавство своєї держави. При зверненні про надання правової допомоги і виконання рішень документи, що додаються, викладаються мовою держави, яка запитує, або російською мовою.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним зобов`язати позивачів здійснити переклад копії позовної заяви та копій доданих до неї документів, з нотаріальним засвідченням їх вірності, для направлення судового доручення до Міністерства юстиції України, яке, в свою чергу, надсилає зазначене доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами копії позовної заяви із додатками дипломатичному представництву Російської Федерації як компетентному органу держави Російської Федерації для з`ясування наявності згоди до участі у справі як відповідача держави Російська Федерація.

Крім того, згідно з роз`ясненнями, викладеними в пункті 8 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-754/0/4-13 «Про практику розгляду судами цивільних справ з іноземним елементом», прийнявши позовну заяву, суддя на стадії підготовки справи до судового розгляду має з`ясувати, чи є згода дипломатичного представництва, як компетентного органу держави, на розгляд спору в судах України. Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, необхідно першочергово підготувати відповідний запит та отримати офіційну інформацію щодо того, чи існує згода компетентних органів відповідної держави на розгляд справи у судах України, оскільки це впливає на зміст подальших процесуальних дій. У разі, якщо такої згоди не отримано, то посольство не може набувати процесуального статусу відповідача у цивільному процесі. Надсилання судових викликів до посольств іноземних держав в Україні має здійснюватись виключно через Міністерство закордонних справ України (МЗС).

Підпунктом 58 пункту 4 Положення про Міністерство закордонних справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 2016 р. № 281, визначено, що МЗС відповідно до покладених на нього завдань: здійснює нагляд за наданням дипломатичним представництвам і консульським установам іноземних держав, їх персоналу і членам сімей персоналу привілеїв та імунітетів, передбачених законодавством та міжнародними договорами України, а також привілеїв та імунітетів закордонним дипломатичним установам України, їх персоналу і членам сімей персоналу з урахуванням принципу взаємності, а також нагляд за додержанням дипломатичних і консульських привілеїв та імунітетів.

Отже, враховуючи надані суду матеріали позову, суд вважає за можливе запропонувати Міністерству закордонних справ України звернутися із запитом до Посольства Російської Федерації в Україні для з`ясування наявності згоди дипломатичного представництва Російської Федерації як компетентного органу держави Російської Федерації на розгляд спору в судах України, в тому числі цивільної справи №487/103/21 за позовом ОСОБА_1 , що діє у власних інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Російської Федерації в особі Посольства Російської Федерації в Україні, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Міністерство закордонних справ України про відшкодування шкоди, яка перебуває в провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва, за наслідком чого встановлюється, чи набуває відповідне посольство процесуального статусу відповідача у цивільному процесі.

Керуючись ст. ст. 3, 19, 28, 174-175, 177, 187, 189, 258, 260, 274-279, 353 ЦПК України, суд -, суд

УХВАЛИВ:

Запропонувати Міністерству закордонних справ України звернутися із запитом до Посольства Російської Федерації в Україні для з`ясування наявності згоди дипломатичного представництва Російської Федерації як компетентного органу держави Російської Федерації на розгляд спору в судах України, в тому числі цивільної справи №487/103/21 за позовом ОСОБА_1 , що діє у власних інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Російської Федерації в особі Посольства Російської Федерації в Україні, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Міністерство закордонних справ України про відшкодування шкоди, яка перебуває в провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва, за наслідком чого встановлюється, чи набуває відповідне посольство процесуального статусу відповідача у цивільному процесі.

Отримані на запит матеріали направити на адресу Заводського районного суду м. Миколаєва (м. Миколаїв, вул. Радісна, 3).

Зобов`язати ОСОБА_1 протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання даної ухвали здійснити переклад копії позовної заяви, копії доданих до неї документів, з нотаріальним засвідченням їх вірності, та надати Заводському районному суду м. Миколаєва один примірник завіреного перекладу копії позовної заяви, копії доданих до неї документів російською мовою для надіслання їх компетентному органу Уряду Російської Федерації.

Направити судове доручення до Міністерства юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами копії позовної заяви ОСОБА_1 , що діє у власних інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Російської Федерації в особі Посольства Російської Федерації в Україні, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Міністерство закордонних справ України про відшкодування шкоди із додатками та копію даної ухвали суду дипломатичному представництву Російської Федерації як компетентному органу держави Російської Федерації для з`ясування згоди на участь у справі як відповідача держави Російська Федерація.

Усі складені документи за результатами виконання міжнародного судового доручення направити на адресу Заводського районного суду м. Миколаєва (м. Миколаїв, вул. Радісна, 3).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя Д.Г. Нікітін