Справа № 464/5132/21
пр.№ 2/464/1490/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.11.2021 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

суддя Тімченко О.В.

справа № 464/5132/21

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

вимоги: стягнення моральної шкоди

Обставини справи

Позивач звернувся до Сихівського районного суду м.Львова із позовом, в якому просить стягнути з відповідача частину виплат по оплаті житлово-комунальних послуг у розмірі 21 255,06 грн, з яких: 524,26 грн - за послуги з холодного водопостачання та водовідведення, 12 459,26 грн - за послуги з централізованого опалення, 1948,33 грн - за спожиту електроенергію, 3385,99 грн - за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, 837,22 грн - за спожитий природний газ. Покликається, що відповідач як співвласник власник не бере участі в утриманні квартири, а тому просить відшкодувати такі витрати у порядку регресу.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями таку передано на розгляд судді Тімченко О.В.

Ухвалою суду від 30 серпня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Проти такого порядку розгляду справи сторони не заперечили.

З дотриманням вимог ст.272 ЦПК України, ураховуючи правила ст.130 ЦПК України, відповідач отримала ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою з додатками, однак у встановлений строк - 15 днів та до даного часу своїми процесуальними правами не скористалася та відзиву не подала, клопотання про продовження процесуального строку у зв`язку із карантинними заходами ним не заявлено.

Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Мотиви та висновки суду

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України). Згідно із ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , де і зареєстроване їх місце проживання.

Указане підтверджується: свідоцтвом про право власності серії НОМЕР_1 від 10 грудня 2004 року, свідоцтвами про право на спадщину за законом від 27 квітня 2016 року, довідкою АОСББ «Сихівчани» з місця проживання від 09 червня 2021 року, відомостями органу реєстрації від 28 липня 2021 року.

Про актуальність права власності свідчить Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 17 листопада 2021 року за № 285235173.

Відповідно до вимог ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.322 ЦК України).

За приписами ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за надані житлово-комунальні послуги.

Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572, зобов`язано наймача, власника й орендаря житлового приміщення оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (п.7).

Згідно із ч.1 ст.544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Заявляючи вимоги про відшкодування частини виплат по оплаті житлово-комунальних послуг, позивач не надав, незважаючи на свій процесуальний обов`язок згідно із ст.ст.12, 81 ЦПК України, належних доказів, на підставі яких суд міг би зробити однозначний висновок про те, що саме позивач був платником коштів з утримання спільної з відповідачем квартири.

Надані позивачем відомості про нарахування та оплату послуг із зазначенням особового рахунку, відкритого на ім`я позивача, з ЛМКП «Львівводоканал» щодо водопостачання та водовідведення, ЛМКП «Львівтеплоенерго» централізованого опалення та гарячого водопостачання, АОСББ «Сихівчани» щодо утримання будинку, ПрАТ «Львівобленерго» та ТОВ «Львівенергозбут» щодо постачання електричної енергії, ТОВ «Львівгаз збут» щодо спожитого природного газу, на які посилається позивач як доказ понесення саме ним витрат на плату комунальних платежів, не містять жодних даних, які б ідентифікували особу платника.

За недоведеності виконання позивачем солідарного з відповідачем обов`язку по утриманню квартири та понесення ним одноособово витрат по оплаті житлово-комунальних послуг, суд дійшов переконання про відсутність підстав для відшкодування йому частини таких витрат за рахунок іншого співвласника.

З клопотанням про витребування доказів у передбачених законом випадках позивач до суду не звертався. При цьому, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст.12 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Підсумовуючи наведене, при розгляді даної справи судом не встановлено порушення, невизнання чи оспорення відповідачем прав позивача. Доводи позивача не підтверджені об`єктивними доказами, зводяться до власного суб`єктивного тлумачення обставин справи. Сам факт звернення позивача до суду не свідчить про порушення його права, таке підлягає доказуванню у встановленому законом порядку. Неподання відзиву відповідачем не звільняє позивача від тягару доказування

З урахуванням принципів диспозитивності та змагальності цивільного процесу, встановивши дійсні обставини справи, суд відмовляє у задоволені позову. Відомості, які б спростовували даний висновок суду, у матеріалах справи відсутні. Інше вирішення спору не відповідало б таким засадам цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність (ст.3 ЦК України).

Судові витрати

У порядку ч.6 ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають компенсації за рахунок держави, оскільки у позові відмовлено, а позивача ухвалою суду від 30 серпня 2021 року звільнено від сплати від судового збору за подання позовної заяви до суду.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Відмовити в задоволенні позову.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили в порядку ст.273 ЦПК України.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП відсутній, АДРЕСА_1

відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1

Повне судове рішення складено 18 листопада 2021 року, що є датою його ухвалення, ухваленого за відсутності учасників справи, як це передбачено ч.5 ст.268 ЦПК України.

Суддя Олена ТІМЧЕНКО