Справа № 570/4728/20
Номер провадження 2-о/570/16/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2021 року Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Остапчук Л.В.

за участю: секретаря судового засідання Захарук Г.Л.

заявниці ОСОБА_1

представника заявниці, адвоката Щербяк Ю.В.

представника заінтересованої особи, адвоката Коробки М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівне

цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису,

в с т а н о в и в :

У зв`язку з тим, що вона перебувала у шлюбі із ОСОБА_4 , від шлюбу у них народився син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак через постійні сварки, в процесі яких ОСОБА_4 вів себе агресивно, підіймав на неї руку, завдавав тілесних ушкоджень, висловлювався нецензурною лайкою, зловживав спиртними напоями, погрожував вбити її, їхнього сина та її батька, 15 листопада 2016 року шлюб між ними було розірвано, через таку поведінку чоловіка, їй неодноразово приходилося викликати поліцію, внаслідок чого останнього було притягнуто до різного роду адмінвідповідальності, однак і після цього поведінка ОСОБА_4 не змінилася, він продовжує і далі систематично проявляти безпідставні прояви агресії щодо неї у формі психологічного, фізичного та економічного тиску, заявниця звернулася з даною заявою і просить видати обмежувальний припис ОСОБА_4 на строк - 6 місяців, яким визначити тимчасові обмеження його прав, шляхом заборони йому наближатися ближче ніж на 100 метрів до місця її проживання та реєстрації та заборонити йому вести листування, телефонні переговори або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 заяву підтримала, пояснила, що боїться свого колишнього чоловіка, оскільки його нічого не зупиняє. Зазначила, що попри те, що будинок, в якому вони проживали, під час шлюбу був подарований їй її батьками, однак колишній чоловік претендує на його частину, не будучи його співвласником. З часу розірвання шлюбу, замки в будинку не змінювала, однак ОСОБА_4 на це не звертає уваги, маючи ключі, не відкриває двері в будинку, а вибиває їх, продовжує вести себе агресивно. Постійно телефонує їй в любу пору доби, тероризує її. Навіть, не дивлячись на слухання справи судом, телефонує їй постійно і, як правило, серед ночі. Через поведінку колишнього чоловіка, вона перебуває в постійному стресі, що негативно впливає на її стан здоров`я, а хворіє вона на цукровий діабет. Виходячи з вищевикладеного, просить заяву задоволити.

Представник заявниці ОСОБА_1 , адвокат Щербяк Ю.В., в судовому засіданні заяву підтримала, пояснила, що ОСОБА_4 має ключі від будинку, але продовжує вибивати двері будинку спеціально, телефонує в різну пору доби по де-кілька разів. Така його поведінка пов`язана з тим, щоб заявниця виплатила йому компенсацію за частину належного їй домоволодіння. В зв`язку з тим, що заявниця постійно перебуває в страху, в неї розвинувся цукровий діабет, це відображається на її працездатності. Сподіваючись, що обмежувальний припис зупинить негативну поведінку ОСОБА_4 , просить заяву задоволити.

Заінтересована особа - ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи чи її розгляд у його відсутності. Неявка заінтересованої особи не перешкоджає слуханню справи. Тому суд вважає можливим слухати справу у його відсутності.

Представник заінтересованої особи, адвокат Коробка М.А. в судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви. Пояснив, що заява є необґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення, оскільки не доведена жодним належним та допустимим доказом. Так, ОСОБА_1 в заяві вказує, що колишній чоловік підіймає на неї руку, висловлюється нецензурною лайкою, погрожує фізичною розправою, на підтвердження надає докази про те, що його було притягнуто у 2016 році до адмінвідповідальності за ст.178 КУпАП - поява в громадських місцях у нетверезому стані, що ніякого відношення до даної заяви не має, як і постанови про притягнення його до адмінвідповідальності за ст.173 КУпАП та про притягнення до іншого роду адмінвідповідальності, датовані 19 червня 2016 року, 15 березня 2017 року та 20 липня 2017 року. Той факт, що ОСОБА_4 продовжує тероризувати заявницю, не залишає її у спокої, переслідує увесь час взагалі нічим не підтверджено. Твердження заявниці про те, що ОСОБА_4 вривається в її будинок без її запрошення і самовільно розпоряджається речами в будинку, чим завдає їй майнової шкоди є неправильним, оскільки будинок АДРЕСА_1 перебуває у спільній сумісній власності подружжя, оскільки право власності на нього було набуте під час шлюбу. Також не відповідають дійсності доводи заявниці про те, що ОСОБА_4 16 січня 2020 року проник до її домоволодіння та здійснив крадіжку майна, оскільки вина ОСОБА_4 не доведена у встановленому законом порядку, більше того, заявницею в рамках даного кримінального провадження було вказано, що з будинку нічого не зникло і вона тільки вважає, що з її будинку хотіли щось вкрасти. Постанова про притягнення ОСОБА_4 до адмінвідповідальності за ст.173-2 КУпАП, за вчинення домашнього насильства, винесена ще 19 липня 2017 року, тобто від моменту її винесення пройшло більше трьох років, тому доказом систематичного вчинення домашнього насильства ОСОБА_4 на даний час не являється, як і не являється доказом копія епікризу № 889, в якому зазначено, що заявниця знаходилася на стаціонарному лікуванні і обстеженні в ендокринологічному відділенні "2 РОСДРЗН з 17 лютого 2016 року по 24 лютого 2016 року", оскільки з моменту перебування на лікуванні до дня звернення минуло близько чотирьох років. Недопустимим доказом вважає і знімки з екрану мобільного телефону, про наявність вхідних дзвінків від ОСОБА_6 , оскільки власник телефону будь-кого з абонентів може назвати іменем на власний розсуд. Враховуючи вищевикладене, просить в задоволенні заяви відмовити.

Заслухавши пояснення заявниці, її представника, представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що ОСОБА_1 з 27 серпня 1993 року по 15 листопада 2016 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 . Від шлюбу у них народився син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Між сторонами існує спір щодо поділу спільного майна подружжя, з приводу чого Рівненським районним судом розглядається цивільна справа за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про визнання в об`єкті права спільної сумісної власності подружжя право власності на 1/2 частину житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 4885073 від 29 вересня 2004 року, виданого КП "РОБТІ", зареєстрований за ОСОБА_1 .

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у вказаній сфері, є Закон України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Відповідно до ст.350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" передбачено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" на строк від одного до шести місяців.

Враховуючи викладене, суд вважає, що тривалість та системність протиправної поведінки ОСОБА_4 свідчить, що останній не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, продовжує агресивні дії по відношенню до заявниці, не бажає змінювати свою поведінку, а тому доводи заявниці про ризик продовження кривдником таких дій по відношенню до неї, а отже і необхідність застосування обмежувального припису, є обґрунтованими.

Доводи представника заінтересованої особи про ненадання доказів на підтвердження вчинення домашнього насильства, як підстава відмови в задоволенні заяви відхиляються судом виходячи з норм ст.350-4 ЦПК України, де зазначено, що докази подаються в разі їх наявності. Необхідність винесення обмежувального припису була встановлена безпосередньо в судовому засіданні, на яке заінтересована особа не з`явився і не спростував доводів заявниці.

З огляду на встановлені судом обставини щодо наявності психологічного насильства, яке чинить ОСОБА_4 щодо ОСОБА_1 , суд вважає, що заявниця, як жертва такого насильства потребує захисту у порядку передбаченому Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", а тому заява ОСОБА_1 про видачу обмежуючого припису, підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.350-5 ч.3 ЦПК України, судові витрати по справі необхідно віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст.76, 78, 263-265, 350-1 - 350-8, 273, 352, 354 ЦПК України, Законом України "Про запобіганню та протидію домашньому насильству", суд, -

в и р і ш и в :

Заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису - задоволити повністю.

Видати обмежувальний припис ОСОБА_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання не вказана заінтересованою особою, на строк 6 (шість) місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав:

- заборонити ОСОБА_4 наближатися ближче ніж на 100 метрів до місця проживання та реєстрації постраждалої особи ОСОБА_2 у будинковолодінні, яке належить на праві власності заявниці за адресою: АДРЕСА_1 та місця праці постраждалої особи ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 ;

- заборонити ОСОБА_4 вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою - ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Судові витрати по справі віднести на рахунок держави.

Про видачу обмежувального напису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити ВП № 1 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області, для взяття ОСОБА_3 , стосовно якого видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також направити копію рішення у Клеванську селищну раду Рівненського району Рівненської області - для відома.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суд через Рівненський районний суд Рівненської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 16 серпня 1996 року Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Заінтересована особа - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_3 , виданий 31 жовтня 2018 року органом 5624, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Повний текст рішення виготовлено 25 січня 2021 року.

Суддя Остапчук Л.В.