Справа№751/3495/21
Провадження №2/751/1049/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2021 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Яременко І.В.,

секретаря Випинашко Г.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права власності, виселення з житлового приміщення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності, квартирою АДРЕСА_1 , шляхом виселення його з вказаної квартири.

Заявлені вимоги мотивує тим, що їй на праві власності належить 5/12 частин квартири АДРЕСА_1 . Третім особам - ОСОБА_3 , який є її братом, належить 1/3 частина вказаної квартири, ОСОБА_4 , який є її сином, належить 1/4 частина квартири. Відповідачу ОСОБА_2 , її батьку, належала 1/12 частини квартири. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21.09.2020 право власності ОСОБА_2 на 1/12 квартири припинено та визнано за позивачем право власності на 1/12 частини квартири, вона компенсувала вартість вказаної частини квартири відповідачу. Проте відповідач добровільно з реєстрації не знімається. Вважає, що відповідач, створює їй як власнику перешкоди у користуванні і розпорядженні своїм майном, тому на підставі ст.ст. 317, 319, 391 ЦК України має бути виселеним з вказаної квартири.

Ухвалою судді від 27.05.2021 провадження у даній справі відкрито та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, згідно з вимогами ч. 7 ст. 128, ч. 10 ст. 130 ЦПК України.

Більш того, Великою Палатою Верховного Суду у своїй постанові від 25.04.2018 року у справі №800/547/17, зроблено висновок, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення відповідної особи належним.

Відповідач та треті особи у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін, відзиву на позовну заяву та письмових пояснень не надіслали.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 4/12 частки (1/12 частка - на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер 370, виданого 14.03.2020 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Амбарновою Л.М., 1/4 - на підставі свідоцтва про право власності від 13.01.2003 р. Виконавчого комітету Новозаводської районної ради), а також ОСОБА_4 та ОСОБА_3 по 1/4 частці кожному на підставі свідоцтва про право власності від 13.01.2003 р. Виконавчого комітету Новозаводської районної ради. Відповідачу ОСОБА_2 належала 1/12 частка квартири (а.с. 10-12, 29-33)

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21.09.2020 у справі №751/4161/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , право власності ОСОБА_2 на 1/12 частку квартири АДРЕСА_1 припинено, визнано право власності на неї за ОСОБА_1 , компенсовано вартість цієї частки квартири. Постановою Чернігівського апеляційного суду від 08.02.2021 вказане рішення залишено без змін (а.с.4-6).

Отже, загалом позивачу ОСОБА_1 належить 5/12 часток квартири АДРЕСА_1 .

16.03.2021 року проведено державну реєстрацію припинення права власності відповідача ОСОБА_2 на 1/12 частку квартири АДРЕСА_1 на підставі рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21.09.2020 у справі №751/4161/20 (а.с.9)

Згідно акту, складеному 06 листопада 2020 року КП Новозаводське Чернігівської міської ради, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований, але не проживає з 2002 року(а.с. 8).

Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України).

Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частинами першою та другою статті 319 ЦК України передбачано, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до п.2 ст. 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогами про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Аналіз норм ЦК України вказує на те, що право власності - це сукупність правових норм, які регулюють відносини, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням власником належним йому майном на свій розсуд і в своїх інтересах, усунення третіх осіб від протиправного втручання у сферу його володіння цим майном, а також обов`язки власника не порушувати прав та законних інтересів інших осіб.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь - яким шляхом, який власник вважає прийнятним.

Отже, оскільки право користування спірною квартирою у відповідача виникло внаслідок права власності на 1/12 частку квартири, яке на момент розгляду справи припинено, право відповідача на користування спірною квартирою також припинилося.

Оскільки позивач ОСОБА_1 вважає, що реєстрація місця проживання відповідача в належній їй квартирі, порушує її права як власника і обмежує в можливості повною мірою такі права реалізовувати, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_1 щодо усунення перешкод у користуванні та розпорядженні належним їй нерухомим майном та виселення відповідача зі спірної квартири.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір.

На підставі викладеного та ст.ст. 317, 319, 383, 391 ЦК України, 150 ЖК УРСР, керуючись ст.ст. 13, 76-81, 95, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 279, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права власності, виселення з житлового приміщення - задовольнити.

Виселити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 22.11.2021.

Суддя І.В. Яременко