Справа № 161/9531/20
Провадження № 2/161/1175/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

11 січня 2021 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - Присяжнюк Л.М.,

за участю секретаря судового засідання - Борсук К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Луцьку цивільну справу № 161/9531/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про припинення права спільної часткової власності та виділ в натурі частки із майна,

ВСТАНОВИВ:

16 червня 2020 року на адресу суду надійшов вказаний позов.

В обґрунтування позовних вимог, вказує, що позивач є власником 49/100 частин житлового будинку з відповідними частинами господарських і побутових будівель та споруд, що знаходяться за адрескою АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування від 28 грудня 1996 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори Сушик Л.А., зареєстрованого за №2-4725. Власниками 51/100 частин вказаного житлового будинку є відповідачі. Зазначений будинок поділений на кімнати, якими фактично користуються сторони, однак відповідачі не бажають юридично оформити поділ будинку. У зв`язку з викладеним, просить виділити позивачу в натурі 49/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 , припинити право спільної часткової власності на вказаний житловий будинок (з врахування заяви від 11.01.2021р.).

Ухвалою суду від 30 червня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено розгляд справи у підготовчому засіданні.

Ухвалою суду від 8 грудня 2021 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, представник позивача подав на адресу суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечили.

Представник відповідачів та відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча вчасно та належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується розпискою та витягом з офіційного сайту Укрпошта.

Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України.

За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, з таких підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 володіє на праві спільної часткової власності 49/100 частинами житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 28 грудня 1996 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори Сушик Л.А., зареєстрованого за №2-4725 (а.с.7-8).

Іншим співвласниками є відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які володіють на праві спільної часткової власності житловим будинком у АДРЕСА_1 , розмір їх частки у майні становить 51/100 частин вказаного майна, які вони успадкували після смерті ОСОБА_4 , що володів ними на підставі договору дарування від 28 грудня 1996 року.

У позовній заяві позивач стверджує, що відповідачі не бажаю укласти договір про поділ в натурі житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами.

Відтак, між сторонами виник спір, який позасудовим шляхом в порядку ст. 358 ЦК України врегулювати неможливо.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Статтею 364 ЦК України визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Згідно з роз`ясненнями п. п. 6, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 р. «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. У спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. При поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. У цьому випадку коли виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим стосовно до ЦК України ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

Саме такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України 16.11.2016 року у справі № 6-1443цс16, який відповідно до ч. 4 ст.263 ЦПК України суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 13.02.2019 р. по справі № 1316/304/11.

Як вбачається з висновку судової будівельно-технічної експертизи №26 від 21.08.2020 року, проведеної судовим експертом товариства «Експерт Інвест» Охремчуком О.О., розподіл в натурі будинку АДРЕСА_1 з врахуванням 49/100 та 51/100 частин останнього, які належать відповідно сторонам, можливий у двох варіантах (а.с. 51-59).

Жодна з сторін, клопотання про призначення додаткової чи повторної експертизи не заявляла. Будь-яких інших експертиз, окрім тих, що долучені до справи суду не представлено.

Тому, суд дійшов висновку, що вищевказаний висновок експерта є обґрунтованим, не суперечить матеріалам справи, у суду не виникло сумнівів щодо його правильності.

Відповідно до розподілу будинку в частках АДРЕСА_2 до 51/100, пропонується виділити першому співвласнику позивачу (варіант поділу №2, план №2) приміщення: 1-1 кухня (83/100) - 5,9 м. кв., 1-4 кімната - 9,6 м.кв., 1-5 кімната - 10,6 м.кв., сходи «а1», Ѕ частина хліва «Б-1», Ѕ частина огорожі «1», які становлять фактичну частку 49/100 будинковолодіння, загальною вартістю - 76 599,00грн. Решту приміщень, які становлять 51/100 будинковолодіння виділити другим співвласникам (відповідачам), загальною вартістю - 84 729,00грн.

Аналізуючи зміст позовних вимог позивача та зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Так, варіант поділу, який просить визначити позивач згідно висновку експертного дослідження від 21.08.2020 р., узгоджується із частками співвласників, а тому суд дійшов висновку, що слід провести поділ будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з виділенням ОСОБА_1 49/100 його частин як першому співвласнику відповідно до поділу, вказаного у висновку судової будівельно-технічної експертизи (варіант поділу №2, план №2).

Судові витрати позивач просив залишити за собою.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 77, 78, 141, 263, 265, 268 ЦПК України, на підставі ст.ст. ст.ст. 183, 319, 321, 358, 364, 379, 380, 380, 383, 391 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Провести поділ житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №26 від 21.08.2020 року (варіант поділу №2, план №2).

Виділити ОСОБА_1 в житловому будинку з надвірними будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , приміщення, а саме - 1-1 кухня (83/100) - 5,9 м. кв., 1-4 кімната - 9,6 м.кв., 1-5 кімната - 10,6 м.кв., сходи «а1», Ѕ частина хліва «Б-1», Ѕ частина огорожі «1», які становлять фактичну частку 49/100 будинковолодіння.

Решту приміщень залишити за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Присяжнюк Л.М.