П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2021 року м. Київ

Справа № 2-1434/10

Провадження 22-ц/824/8948/2021

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Журавльова Д.Д.

учасники справи:

заявник ОСОБА_1

заінтересована особа начальник відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Подолянко І.А., державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Амборський А.В., Товариство з обмеженою

відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ»

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану адвокатом Юждою Сергієм Миколайович, на ухвалу Подільського районного суду м. Києва постановлену у складі судді Ковбасюк О.О. 14 квітня 2021 року, повний текст складено 19 квітня 2021 року, у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи начальник відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Подолянко І.А., державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Амборський А.В., Товариство з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ», про зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, -

В С Т А Н О В И В :

У січні 2021 року ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, в якій просить зупинити стягнення у виконавчому провадженні № 25836896, що здійснюється на підставі виконавчого листа у справі № 2-1434/10, виданого Подільським районним судом м. Києва 24 лютого 2011 року, про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ «УкрСиббанк» (після заміни стягувача - на користь ТОВ «КЕЙ КОЛЕКТ») суми заборгованості у розмірі 5 921 049 грн. 51 коп.

В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначив, що у провадженні Подільського районного суду м. Києва перебувають об`єднані в одне провадження скарги ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві Амборського А.В. у виконавчому провадженні № 25836896 щодо винесення постанови від 13 березня 2019 року про призначення суб`єкта оціночної діяльності та скасування такої постанови, щодо складання заявки на реалізацію арештованого майна та підготовку проведення електронних торгів, а також на дії начальника ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві Подолянка А.І. щодо підписання заявки на реалізацію арештованого майна та передачі на реалізацію належної ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 .

Вказане виконавче провадження було відкрито на підставі виконавчого листа від 24 лютого 2011 року, виданого на виконання заочного рішення Подільського районного суду м. Києва від 16 червня 2010 року у справі № 2-1434/10, згідно з яким з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 стягнуто солідарно 5 921 049 грн. 51 коп. заборгованості на користь ПАТ «УкрСиббанк», в подальшому заміненого на ТОВ «КЕЙ КОЛЕКТ».

Заявник вказує, що оскільки предметом вказаних скарг є оскарження неправомірних дій державного виконавця та начальника державної виконавчої служби щодо призначення суб`єкта оціночної діяльності, визнання неправомірною постанови державного виконавця та подачі заявки на реалізацію предмета іпотеки в рамках виконавчого провадження № 25836896 щодо майна, яке належить ОСОБА_1 , незупинення стягнення на підставі вказаного виконавчого документа в межах виконавчого провадження призведе до втрати права власності на квартиру її власником ОСОБА_1 та неможливості в подальшому виконати рішення за даною скаргою щодо скасування оскаржуваної постанови та визнання неправомірними дій суб`єктів оскарження щодо підготовки до проведення електронних торгів.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 14 квітня 2020 року відмолено у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи начальник відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Подолянко І.А., державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Амборський А.В., Товариство з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ», про зупинення стягнення на підставі виконавчого документа.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, представник ОСОБА_1 - адвокат Южда С.М. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суд першої інстанції, та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви.

Зазначав, що постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої не врахував положень п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до яких виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі: зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа;зупинення судом реалізації арештованого майна у разі відсутності іншого майна боржника, на яке може бути звернено стягнення.

Виконання рішення суду є завершальною стадією судового процесу, нагляд за яким здійснює суд саме шляхом розгляду скарг учасників виконавчого провадження на дії та рішеннядержавного виконавця.

За таких умов суд напряму не може вживати заходів щодо зупинення провадження чи зупинення дії оскаржуваного рішення, оскільки це є виключною компетенцією державного виконавця. Однак чинне законодавство України надає повноваження вживати певних юридичних заходів на час розгляду ним скарги, з метою недопущення порушення прав та законних інтересів сторін виконавчого провадження до вирішення справи.

У п. 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» зазначено «При розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.»

Натомість, ч. 2 зазначеного пункту передбачає:«Разом із тим до завершення розгляду скарги при наявності для цього підстав суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого листа (пункт 4 частини першої статті 37 Закону про виконавче провадження).» Стаття 34 Закону України «Про виконавче провадження» в новій редакції.

Таким чином, наявні правові підстави для зупинення стягнення на підставі виконавчого документа до завершення розгляду скарг на рішення та дії державного виконавця.

Судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали не було враховано дане положення, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права, а саме: незастосування закону, який підлягав застосуванню, та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення заяви.

Відповідно, зупинення стягнення на підставі виконавчого документа буде гарантувати виконання рішення суду, у разі задоволення об`єднаних скарг ОСОБА_1 та скасування постанови державного виконавця про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

Крім того зазначав про необхідності зупинення стягнення на підставі виконавчого документа.

13 січня 2021 року представником ОСОБА_1 було отримано відповідь ДП «СЕТАМ» від 12.01.2021 року на адвокатський запит, з якої стало відомо, що на підставі заяв про проведення електронних торгів державного виконавця Амборського А.В. за підписом начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Подолянко І.А. на сайті ДП «СЕТАМ» в центральній базі даних системи електронних торгів арештованого майна було опубліковано оголошення про призначення торгів з продажу чотирикімнатної квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_1 , а саме торги призначалися на:

20 червня 2019 року - лот № 351798, стартова ціна 5 921 100,00 грн.;

08 листопада 2019 року-лот № 379621, стартова ціна 4 736 880,00 грн.;

02 січня 2020 року - лот № 379621, стартова ціна 4 736 880,00 грн.;

21 січня 202 року - лот № 379621, стартова ціна 4 736 880,00 грн

19 листопада 2020 року - лот № 379621, стартова ціна 4 736 880,00 грн.

Тобто в період з червня 2019 року по кінець листопада 2020 року за вказано квартирою було призначено 5 торгів, з яких було проведено лише двоє торгів, а саме:

торги призначені на 20.06.2019 року - лот № 351798 за стартовою ціною 5 921 100,00 грн. проводилися та не відбулися по причині: «Відсутність допущених учасників торгів» - що слідує з Протоколу електронних торгів від 20.06.2019 року ,

торги призначені на 19.11.2020 року - лот № 379621 проводилися, та як слідує з Протоколу вказаних електронних торгів не відбулися по причині: «Відсутність допущених учасників торгів». (Копію Протоколу електронних торгів від 19.11.2020 року наявна в матеріалах справи.)

Вказані торги було проведено на підставі нової Заявки від 20.05.2019 року № 25836896/6 на реалізацію арештованого майна у Виконавчому провадженні № 25836896 державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві Амборського А.В. та начальника ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві Подолянка А.І.

Відповідно до п. 5 ст. 61 Закону України «Про іпотеку» не реалізоване на електронних торгах нерухоме майно виставляється на повторні електронні торги за ціною, що становить 85 відсотків, його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону. У разі повторної нереалізації майна нерухоме майно виставляється на треті електронні торги за ціною, що становить 70 відсотків.

А оскільки вказана квартира є предметом іпотеки, то відповідно до абз. 1-3 ст. 49 ЗУ «Про іпотеку» пониження вартості лоту відбувалося до 80% після перших торгів.

Отже, з викладеного слідує, що на підставі оскаржуваних дій суб`єктів оскарження в межах виконавчого провадження № 25836896 вже проведено перші електронні торги та повторні (другі) електронні торги з пониженням вартості лоту до 80 % від стартової ціни.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 49 Закону України «Про іпотеку» та п. 6 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» на сьогоднішній день, окрім того що вже проведено перші та повторні торги, існує загроза оформлення за стягувачем - ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» права власності на вказану квартиру через те, що торги не відбулися, або проведення третіх торгів, що в свою чергу призведе до вибуття вказаної квартири з власності ОСОБА_1 та неможливості в подальшому виконати рішення у даній справі щодо скасування оскаржуваної Постанови та визнання неправомірними дій суб`єктів оскарження щодо підготовки до проведення електронних торгів.

Більш того, зазначені електронні торги готувалися та проводилися за умови існування судових заборон державним виконавцям та ДП «СЕТАМ» вчиняти дії щодо підготовки та проведення електронних торгів з продажу зазначеної квартири. А саме:

30 листопада 2016 року Печерським районним судом м. Києва у справі № 757/59640/16-ц постановлено ухвалу про накладення арешту на вказану квартиру, який діяв до ухвалення Рішення суду у даній справі та набрання ним законної сили після перегляду в апеляційному порядку, (дія арешту з 30.11.2016 ро 03.03.2020) Копія Ухвали наявна в матеріалах справи.

14 червня 2019 року Печерським районним судом м. Києва у тій же справі № 757/59640/16-ц постановлено Ухвалу про «заборону звертати стягнення на вказану квартиру, державним та приватним виконавцям вчиняти дії щодо підготовки до проведення торгів та ДП «СЕТАМ» проводити реалізацію вказаної квартири.» (Копія наявна в матеріалах справи).

Вказана ухвала діяла до перегляду та скасування її Київським апеляційним судом 05 вересня 2019 року, (дія заборони з 14.06.2019 по 05.09.2019').

Вказану ухвалу було подано 19.06.2019 року до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві, що підтверджується Заявою адвоката Южда С.М. з відміткою про отримання ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві (Копія наявна в матеріалах справи), та до ДП «СЕТАМ» 14.06.2019 року, про що свідчить супровідний Лист Печерського районного суду з відміткою про отримання ДП «СЕТАМ»

року. (Копія наявна в матеріалах справи).

У відповідь на подану ухвалу Печерського районного суду м. Києві від 14 червня 2019 року у справі № 757/59640/16-ц Начальником ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві було надано відповідь від 24 червня 2019 року № 25836896/6 (Копія наявна в матеріалах справи), відповідно до якої зазначив, що згідно п. 3 ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом реалізації арештованого майна, а вказаною ухвалою не вжито таких заходів. Враховуючи викладене, у державного виконавця відсутні законні підстави для зупинення вчинення виконавчих дій.

Враховуючи те, що предметом об`єднаних скарг є оскарження неправомірних дій державного виконавця та начальника державної виконавчої служби щодо призначення суб`єкта оціночної діяльності, визнання неправомірною такої постанови, подачі заявки на реалізацію предмета іпотеки в рамках виконавчого провадження № 25836896 щодо майна, що належить Скаржнику, вважаю, що існують всі правові підстави для зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 25836896 на підставі Виконавчого листа від 24.02.2011 року у справі № 2-1434/10 виданого Подільським районним судом м. Києва на виконання Заочного Рішення Подільського районного суду м. Києва від 16.06.2010 року у справі № 2-1434/10.

Не зупинення стягнення на підставі вказаного виконавчого документу в межах виконавчого провадження № 25836896 призведе до втрати права власності на квартиру її власником ОСОБА_1 та неможливості в подальшому виконати рішення за даною скаргою щодо скасування оскаржуваної Постанови та визнання неправомірними дій суб`єктів оскарження щодо підготовки до проведення електронних торгів.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином.

Колегія суддів враховує, що закон створює рівні умови для осіб, що володіють правом звернення до суду, зобов`язавши суд повідомляти цих осіб про час і місце розгляду справи.

Суд прийняв вичерпні заходи для повідомлення ОСОБА_1 , її представника адвоката Южду С.М. заінтересовані особи: начальник відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Подолянко І.А., державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Амборський А.В., Товариство з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ»про час та місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і захистити свої права.

За змістом ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов`язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства.

Враховуючи завдання судочинства, принцип правової визначеності, поширення загального правила, закріпленого в ч.1 ст.372 ЦПК України, відкладення судового розгляду у випадку неявки в судове засідання будь-кого з осіб, що беруть участь у справі, за відсутності відомостей про причини неявки в судове засідання не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що, у свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.ст. 7, 8 і 10 Загальної декларації прав людини і ст.14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

За таких обставин, обставин апеляційний суд в складі колегії суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи.

Оскільки справа розглядається за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.268 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив того, що заявлені ОСОБА_1 заходи не можуть бути застосовані під час оскарження дій та рішень державного виконавця, у зв`язку з чим правові підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про зупинення стягнення на підставі виконавчого документа у виконавчому провадженні № 25836896 відсутні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Звертаючись до суду з заявою про зупинення стягнення у виконавчому провадження ОСОБА_1 , обґрунтовувала її тим, що провадженні Подільського районного суду м. Києва перебувають об`єднані в одне провадження скарги ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві Амборського А.В. у виконавчому провадженні № 25836896 щодо винесення постанови від 13 березня 2019 року про призначення суб`єкта оціночної діяльності та скасування такої постанови, щодо складання заявки на реалізацію арештованого майна та підготовку проведення електронних торгів, а також на дії начальника ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві Подолянка А.І. щодо підписання заявки на реалізацію арештованого майна та передачі на реалізацію належної ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 , а оскільки предметом вказаних скарг є оскарження неправомірних дій державного виконавця та начальника державної виконавчої служби щодо призначення суб`єкта оціночної діяльності, визнання неправомірною постанови державного виконавця та подачі заявки на реалізацію предмета іпотеки в рамках виконавчого провадження № 25836896 щодо майна, яке належить ОСОБА_1 , не зупинення стягнення на підставі вказаного виконавчого документа в межах виконавчого провадження призведе до втрати права власності на квартиру її власником ОСОБА_1 та неможливості в подальшому виконати рішення за даною скаргою щодо скасування оскаржуваної постанови та визнання неправомірними дій суб`єктів оскарження щодо підготовки до проведення електронних торгів.

Правовою підставою забезпечення скарги заявник зазначив пункт 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» про обов`язкове зупинення виконавчого провадження у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У статтях 149, 150 ЦПК України зазначені положення щодо порядку вирішення питання про забезпечення позову і способи забезпечення позову.

Відповідно до частин першої та другої ст.. 149 ЦПК України суд, за заявою учасника справи, має право вжити передбачених ст.. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Разом із тим, згідно зі ст. 14 Конституції України та ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

Отже, положення статті 149-153 ЦПК України, які регламентують забезпечення позову, не можуть застосовуватися при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, державного чи приватного виконавця (статті 447-451 ЦПК України), поданої у порядку здійснення судового контролю за виконанням рішення суду, яке набрало законної сили (стягнення за яким не зупинялось) і підлягає примусовому виконанню в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження)

У пункті 15 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам роз`яснено, що при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

Доводи апеляційної скарги проте, що ч. 2 зазначеного пункту 15 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» передбачає можливість зупинення стягнення на підставі виконавчого листа до завершення розгляду скарги, не заслуговують на увагу та відхиляються судом, як безпідставні, оскільки суд не наділений повноваженнями вирішувати питання щодо вжиття заходів таких як забезпечення скарги шляхом зупинення реалізації майна, оскільки відповідно до положень вищевказаних норм матеріального і процесуального права вирішення питання про зупинення вчинення виконавчих дій відноситься виключно до компетенції державного виконавця.

Повноваження судів першої та апеляційної інстанцій при вирішенні цивільних справ визначені ЦПК України, зокрема повноваження щодо вжиття заходів забезпечення позову.

У ЦПК України відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження у порядку, передбаченому статтями 149,150 ЦПК України, вживати заходи забезпечення скарги на дії державного виконавця шляхом зупинення реалізації майна.

Заявлені боржником заходи не можуть бути застосовані під час оскарження дій приватного виконавця, оскільки такі заходи застосовуються судами під час розгляду справ щодо оскарження виконавчих написів та про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Посилання представника ОСОБА_1 на те, що суд першої інстанції не звернув уваги на останній абзац пункту 15 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», оскільки зазначеним абзацом судам роз`яснено, що до завершення розгляду скарги при наявності для цього підстав суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого листа (пункт 4 частини першої статті 37 Закону про виконавче провадження) у випадках оскарження виконавчих написів та про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 01 березня 2021 року у справі № 752/26606/18 (провадження № 61-21640 сво 19).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про зупинення стягнення у виконавчому провадженні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Юждою Сергієм Миколайовичем - залишити без задоволення.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 14 квітня 2021 року - залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна