Справа № 148/487/20
Провадження № 22-ц/801/1471/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Саламаха О. В.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2021 рокуСправа № 148/487/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивіль-них справах:

судді-доповідача Денишенко Т. О.,

суддів Голоти Л. О., Сала Т. Б.,

за участі секретаря судового засідання Лучицького А. О., представника особи, яка не брала участі у справі, та подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 адвоката Мишковської Т. М., представника позивачки ОСОБА_2 адвоката Мовчана В. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в за-лі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_2 до Тульчинської міської ради Вінницької області

( Тульчинської об`єднаної територіальної громади ) про визначення додат-

кового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , його адвоката Мишковської Тетяни Миколаївни на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 07 вересня 2020 року, ухвалене у м. Тульчин Вінницької області, в приміщенні суду за головування судді Саламахи Олександра Володимировича, дата складення повного тексту якого невідома,

В С Т А Н О В И В:

24 березня 2020 року ОСОБА_2 звернулася в Тульчинський районний суд Вінницької області з позовом до Тульчинської міської ради Вінницької області ( Тульчинської об`єднаної територіальної громади ) про визначення додатково-го строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на наступні обставини. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , внаслідок чого відкрилася спадщина на його майно. 09 вересня 2009 року ОСОБА_3 склав заповіт на ім`я позивачки на все своє майно, посвідчений Суворовською сільською радою Тульчинського району Вінницької області за реєстровим № 25. Шестимісячний строк для подачі у нотаріальну контору заяви про прий-няття спадщини закінчився 14 грудня 2018 року, проте у цей строк ОСОБА_2 відповідну заяву не подала у зв`язку з хворобою малолітньої дитини і перебуванням через це на лікуванні в м. Києві. Позивачка, вважаючи, що строк для подачі в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини нею пропу-щений з поважних причин, просила суд позов задоволити, визначити їй додат-ковий строк для прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 07 вересня 2020 року позов ОСОБА_2 задоволений, їй визначений додатковий строк тривалістю три місяці для подання в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 залишені за позивачкою.

26 травня 2021 року до апеляційного суду надійшла дана цивільна справа з апеляційною скаргою ОСОБА_1 та його представника адвоката Миш-ковської Т. М. на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 07 вересня 2020 року у цій цивільній справі, де зазначається, що ухваленим рішенням суд фактично усунув рідного брата спадкодавця, скаржника у справі, від спадкування, порушивши його право на прийняття спадщини за законом, вирішивши спірне питання, що стосується прав, свобод та інтересів ОСОБА_5 . Посилаючись на незаконність оскаржуваного рішення суду пер-шої інстанції, ухвалення його з порушенням норм матеріального права, за не-повного з`ясування обставин справи, висновків, що не відповідають фактичним обставинам справи, скаржники стверджують про відсутність поважних підстав для визначення ОСОБА_2 додаткового строку для прийняття спадщини. Оскільки саме за зверненням позивачки 11 травня 2018 року було ухвалене су-дом рішення про оголошення ОСОБА_3 померлим, то їй було досте-менно відомо про строк, у який вона може подати в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини. Хвороба дитини ОСОБА_2 з перебуванням його на стаціонарному лікуванні мала місце у 2019 році в той час, коли строк на по-дання заяви в нотаріальну контору закінчився 15 грудня 2018 року. Тобто по-важних причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними трудно-щами для спадкоємиці на вчинення дій з прийняття спадщини, не було.

Крім цього станом на час розгляду судом справи за позовом ОСОБА_2 у провадженні цього ж місцевого суду перебувала справа за позовом ОСОБА_6 про встановлення факту родинних відносин, визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, де відповідачкою була зазначена ОСОБА_2 . Отже їй було відомо про наявність крім неї іншого претендента на спадщину після смерті ОСОБА_3 , але вона свідомо не залучила вказану особу до участі у вирішенні її справи, вказавши відповідачем Тульчинську міську раду ( Тульчинську об`єднану територіальну громаду ). Без залучення до участі у справі ОСОБА_1 у задоволенні позову ОСОБА_2 суд мав би відмовити. Скаржники просять суд апеляційної інстанції ска-сувати рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 07 верес-ня 2020 року, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .

Ухвалою апеляційного суду від 07 червня 2021 року задоволене клопотання особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_1 , його адвоката Миш-ковської Т. М., скаржникам поновлений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 07 вересня 2020 року. Визначеним законом та забезпеченим ухвалою апеляційного суду від 15 червня 2021 року правом на подання відзиву на апеляційну скаргу Тульчинська міська рада Вінницької області А. В. не скористалася.

29 червня 2021 року до апеляційного суду надійшов відзив позивачки ОСОБА_7 , її представника адвоката Мовчана В. В. на апеляційну скаргу ОСОБА_5 та його адвоката, де йдеться про намагання скаржників ввести в оману апеляційний суд. На переконання позивачки судом першої інстанції жодних порушень норм процесуального чи матеріального права допущено не було. Скаржник не є спадкоємцем у зв`язку з наявністю заповіту померлого на ім`я ОСОБА_2 , не є особою, яка може претендувати на обов`язкову частку у спадковому майні, оскаржуване ним рішення не зачіпає його прав. Про оскар-жуване рішення суду скаржникам стало відомо ще у грудні 2020 року під час розгляду судом справи за позовом ОСОБА_1 . Позивачка не залучала скаржника до участі у справі за її позовом через те, що до завершення вирі-шення її вимог він в суд з будь-якими вимогами не звертався, перше судове засідання в його справі було призначене на 07 грудня 2020 року, коли рішення у справі за позовом ОСОБА_2 уже було ухвалене 07 вересня 2020 року. За твердженням сторони позивачки хвороба дитини ОСОБА_2 , перебування її разом з матір`ю в лікарні були достатньою підставою для задоволення позову про визначення спадкоємиці додаткового строку для звернення в нотаріальну контору з питання прийняття спадщини. Оскаржуване рішення суду на даний час виконане, на його підставі видані свідоцтва про право на спадщину, через що обраний ОСОБА_1 спосіб захисту є неправильним, неефективним. Судом першої інстанції не допущено порушень норм процесуального, мате-ріального права. ОСОБА_2 , її адвокат Мовчан В. В. просять відмовити у за-доволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Тульчинського ра-йонного суду Вінницької області від 07 вересня 2020 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення та заперечення на апеля-ційну скаргу представників учасників справи, їхніх адвокатів, дослідивши мате-ріали справи, проаналізувавши наявні в ній докази в їх сукупності, перевіривши законність, обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає безумовному задоволенню.

Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рі-шення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були до-сліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимо-гам, воно є помилковим.

Судом встановлено та не оспорюється учасниками справи, що згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 24 лютого 2020 року Туль-чинським районним відділом РАЦС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Хмельницький ) ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Його смерть зареєстрована на підставі рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 11 травня 2018 року про оголошення особи померлою, ухваленого за зверненням ОСОБА_2 . Відповідно до копії заповіту від 09 вересня 2009 року, посвідченого секретарем Суворовської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, ОСОБА_8 усе своє майно заповів ОСОБА_9 . Спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не відкривалася, що підтверджується повідомленням Тульчинської нотаріальної контори від 28 квітня 2020 року № 165/01-16.

Згідно копій довідок Комунального некомерційного підприємства «Туль-чинський центр первинної медичної допомоги» від 18 березня, 05 червня 2020 року дитина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , хворіє, зна-ходиться на «Д» обліку у педіатричному відділенні дитячої лікарні «Охмадит». Згідно копії довідки Національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охмадит» без дати та номера позивачка ОСОБА_2 знаходилася у цій лікарні по догляду за сином ОСОБА_11 з 05 серпня по 25 вересня 2019 року та з 02 по 12 березня 2020 року.

Посилаючись на норми статей 1268, 1270, 1272 ЦК України, роз`яснення пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», суд першої інстанції визнав підтвердженими належними доказами посилання позивачки на поважні причини пропуску нею строку подання заяви про прийняття спадщини та, узявши до уваги визнання позову відповідачем, дійшов висновку про необхідність визначення ОСОБА_2 додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Однак з даним висновком суду першої інстанції погодитися не можна, ос-кільки судом під час вирішення справи допущене неповне з`ясування усіх її обставин, що мають значення, порушено норми матеріального і процесуального права.

Відповідно до норм статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків ( спадщини ) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця ), до інших осіб ( спадкоємців ). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи ( частина перша та друга статті 1220 ЦК України).

Частинами першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини вста-новлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( частина перша статті 1270 ЦК України ).

Наслідки пропуску строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України. Відповідно до частини першої цієї статті якщо спадкоємець про-тягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини ( частина третя статті 1272 ЦК України ). Позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини порушує права іншого спадкоємця, який спадщину прийняв, тому належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Згідно з частиною першою статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. З аналізу даної норми слідує, що відповідач це особа, на яку вказує позивач у позовній заяві, як на порушника своїх прав. Тому саме позивач визначає до кого пред`явити позов.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_2 визначила відповідачем Тульчинську міську раду Вінницької області ( Тульчинську об`єднану терито-ріальну громаду ). Однак, як достеменно слідує з матеріалів справи, 14 липня 2020 року ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області у цивільній справі № 148/927/20 було відкрито провадження за правилами загаль-ного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Тульчинської об`єднаної територіальної громади, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів Су-воровської сільської ради Тульчинського району Вінницької області про вста-новлення факту родинних відносин, визначення додаткового строку для подан-ня заяви про прийняття спадщини. Тобто, на час розгляду справи за позовом ОСОБА_2 у провадженні суду уже перебувала справа за позовом ОСОБА_5 , одним з додатків до якого була відповідь Тульчинської дер-жавної нотаріальної контори від 29 травня 2020 року № 213/01-16 про відмову йому у прийнятті заяви про прийняття спадщини у зв`язку з пропуском шести-місячного строку, визначеного для звернення з такою заявою. Дані фактичні обставини не можуть бути залишені без уваги, оскільки вони свідчать про без-підставне не залучення скаржника до участі у справі за позовом ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спад-щини.

Окремою фактичною обставиною у цій справі є те, що ОСОБА_2 пропус-тила встановлений законом строк на звернення в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини і поважних, істотних підстав для визначення додат-кового такого строку нею не наведено.

Днем смерті ОСОБА_3 згідно рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 11 травня 2018 року визначений день набрання цим рішенням суду про оголошення особи померлою законної сили - 14 червня 2018 року. ОСОБА_2 як позивачці у цій справі вказана дата відкриття спадщини безспірно була відомою. Строк на подання в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини закінчився 15 грудня 2018 року, тому перебування позивачки з дитиною в лікарні у серпні 2019 році жодним чином не можна визнати поважною причиною пропуску строку на звернення із заявою про прийняття спадщини після визнання ОСОБА_3 померлим у судовому порядку.

Посилання сторони ОСОБА_2 на обізнаність ОСОБА_1 про прийняте на користь позивачки судове рішення не впливає на виправлення ста-новища з допущеного порушення норм матеріального і процесуального права незалученням скаржника до участі у справі за позовом ОСОБА_2 . Також не можна погодитися з тією позицією сторони позивачки, що скаржник не є спад-коємцем майна рідного брата через наявність заповіту на спадкове майно на ім`я ОСОБА_2 , що оскаржуване ним рішення суду не зачіпає його прав, оскільки ОСОБА_1 оспорюється обґрунтованість та законність визначення позивачці додаткового строку для подання в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини та у провадженні суду на даний час з липня 2020 року перебуває порушений ним спір за вимогами, котрі свідчать про намагання скаржника захистити свої права та інтереси, які він вважає порушеними. До набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом ОСОБА_1 неможливо стверджувати про відсутність порушення його прав щодо спадку-вання майна померлого брата ОСОБА_3 .

Вичерпання рішенням суду юридичної сили через його виконання у жод-ному разі не є підставою для перегляду такого рішення на предмет законності й обґрунтованості.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду дійшла вис-новку, що суд першої інстанції, визначаючи ОСОБА_2 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , фак-тично вирішив питання про права та обов`язки скаржника ОСОБА_1 , який обов`язково мав бути залучений до участі в даній справі в якості відповідача.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зазначила, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відпові-дачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

У ході розгляду цієї справи судом першої інстанції заміна відповідача чи залучення до справи співвідповідача у порядку статті 51 ЦПК України не здійс-нювалися, через що неможливо заперечити пред`явлення ОСОБА_2 позову у цій справі до неналежного відповідача. Така обставина є безумовною підставою для відмови у задоволенні позову.

В апеляційного суду відсутні повноваження щодо залучення у порядку статті 51 ЦПК України до участі у справі співвідповідача, тому колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги та скасу-вання помилкового рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 . Окремою підставою для відмови у позові є його недоведеність щодо наявності поважних причин для визначення додаткового строку, достатнього для подання позивачкою заяви про прийняття спадщини.

Згідно з частиною першою статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстан-ції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтями 374, 376 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставини, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або не застосування закону, який підлягав застосуванню.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись нормами статей 141, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , його адвоката Мишковської Тетяни Миколаївни задовольнити.

Рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 07 вересня 2020 року у цивільній справі № 148/487/20 (провадження № 22-ц/801/1471/2021) за позовом ОСОБА_12 до Тульчинської міської ради Вінницької області ( Тульчинської об`єднаної територіальної громади ) про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_12 до Тульчинської міської ради Вінницької області ( Тульчинської об`єднаної територіальної громади ) про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , мешканки АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 1261,20 гривню ( одна тисяча двісті шістдесят одна гривня 20 коп. ) судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак вона може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 06 серпня 2021 року.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді Л. О. Голота

Т. Б. Сало