Справа № 698/643/21
Провадження № 2/698/335/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 р. смт Катеринопіль

Катеринопільський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Баранова О.І.,

секретаря Триліс Я.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом в обґрунтування якого зазначив, що 05.06.2021 року відповідач ОСОБА_2 отримала від нього в борг 2000 доларів США та зобов`язалася повернути вказану суму у строк до 30.06.2021 року, про що свідчить розписка, яка була складена власноручно відповідачем.

Станом на 25.08.2021 року відповідач не повернула позивачу зазначені кошти.

Посилаючись на вищезазначене позивач ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь суму позики з урахуванням курсу валют НБУ станом на 25.08.2021 року в розмірі 53343,60 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України, малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки предмет позовних вимог не підпадає під обмеження, які визначені ч. 4 ст. 274 ЦПК України, справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Ухвалою суду від 20.09.2021 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

29.10.2021 року відповідач особисто отримала ухвалу суду про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками, що стверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення, але у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подала, у зв`язку з чим згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що між позивачем і відповідачем був укладений договір позики, згідно якого позивачем 05.06.2021 року було передано відповідачу суму у розмірі 2000 доларів США, терміном до 30.06.2021 року.

Факт передачі вказаної суми підтверджується розпискою про отримання вказаної суми, підписаною власноручно відповідачем по справі.

Згідно вказаної розписки, відповідач повинен був повернути вказану суму боргу до 30.06.2021 року.

Відповідач свої зобов`язання не виконує, до теперішнього часу ніяких сум в рахунок повернення боргу позивачу не виплатив.

Зазначена розписка недійсною у встановленому законом порядку не визнана.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як зазначено у ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Обов`язок позичальника повернути позику визначений ст. 1049 ЦК України, відповідно до якої позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ст.1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду України від 02.07.2014 року (у справі № 6-79 цс 14) відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.

За змістом ст. ст. 526, 527 ЦК України належним виконанням зобов`язання є, зокрема, виконання його належними сторонами або уповноваженими особами, під якими слід розуміти будь-яку особу, яка має повноваження сторони зобов`язання, про що може бути зазначено у договорі або виданій відповідно до закону довіреності.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що між сторонами у справі фактично був укладений договір позики на суму 2000 доларів США на строк до 30.06.2021 року, що підтверджується копією розписки, яка містить усі істотні моменти передбачені для договору.

Крім того, відповідач взяті на себе зобов`язання, щодо повернення грошових коштів, у строк обумовлений сторонами не виконав, будь-якого доказу щодо повного або часткового повернення коштів на адресу суду не надходило.

Суд не погоджується з наданим позивачем у позовній заяві розрахунком за договром позики від 05.06.2021 року, оскільки позивачем надано розрахунок за курсом НБУ станом на 25.08.2021 року, що суперечить вимогам закону.

Згідно з п. 14 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року №14, у разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

За курсом, встановленим Національним банком України на 16.11.2021 року 1 долар США дорівнює 26,3371 грн.

Отже, стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягає сума основного боргу за договором позики від 05.06.2021 року у розмірі 2000 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 16.11.2021 року становить 52674,20 грн.

Таким чином, позов в частині стягнення боргу підлягає частковому задоволенню у звязку зі зміною на день ухвалення рішення офіційного курсу Національного банку України.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 5000 грн., суд зазначає наступне.

Позивач стверджує, що внаслідок протиправних дій відповідача, він втратив сон, зявилася дипресія, він почав уникати спілкування з оточуючими, що в свою чергу завдало йому моральної шкоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п 4. Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.95 у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до п.9 зазначеної постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, на підставі ч. 1 ст. 1167 ЦК України, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Враховуючи викладене, зокрема те, що внаслідок протиправних дій відповідача ОСОБА_2 , у позивача були викликані певні нервові переживання, порушення нормального та звичного ритму життя, виходячи з засад розумності та справедливості, суд вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 500 грн. Суд враховує, що вказаний її розмір є адекватним тим моральним стражданням і переживанням, яких зазнав позивач ОСОБА_1 .

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позов в частині відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню частково.

Відповідно до п. 10 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, що підтверджується копією посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи серія НОМЕР_1 .

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає також стягненню судовий збір в розмірі 908 грн.

Керуючись ст.ст. 19, 44, 76, 141, 247, 263-265, 279 ЦПК України, 526, 527, 1046-1051 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 52674 (П`ятдесят дві тисячі шістсот сімдесят чотири) грн. 20 коп. заборгованості за договором позики від 05.06.2021 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 500 (П`ятсот) грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь держави (, рахунок № UA0026001 Казначейство України (ЕАП), отримувач ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в розмірі 908 гривень від сплати якого позивача було звільнено на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий Баранов О.І.