У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 листопада 2021 року м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючої судді Крегул М.М.,
за участю секретаря судового засідання Тимко М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви, статус, який можуть мати особи, після пред`явлення позовної заяви: відповідач 1: Приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Міністерства юстиції України Ярошевський Дмитро Андрійович, відповідач 2: Державне підприємство «СЕТАМ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_2 , -
ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви, статус, який можуть мати особи, після пред`явлення позовної заяви: відповідач 1: Приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Міністерства юстиції України Ярошевський Дмитро Андрійович, відповідач 2: державне підприємство «СЕТАМ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_2 , згідно з якою просить забезпечити позов шляхом: накладення заборони на відчуження нерухомого майна: житлового будинку, загальною площею 268,8 м.кв. та земельну ділянку загальною площею 0, 1800га (кадастровий номер відсутній), за адресою: АДРЕСА_1 до моменту вирішення спору судом.
Заяву про забезпечення позову мотивовано тим, що у межах виконавчого провадження ВП № 65304560 на електронні торги, які проводяться ДП «СЕТАМ» було виставлене належне йому на праві спільної сумісної власності (набутої під час шлюбу) нерухоме майно: житловий будинок, загальною площею 268,8 м. кв. та земельна ділянка загальною площею 0.1800 га, (кадастровий номер відсутній), за адресою: АДРЕСА_1 .
Зазначене майно виставляється на торги: в межах виконавчого провадження, по якому наразі є наявний судовий спір щодо незаконних дій приватного виконавця (справа № 260/3184/21, знаходиться у провадженні Закарпатського окружного адміністративного суду) (копія рішення додається); без відома іншого співвласника - його дружини. Заявник вказує , що нерухоме майно набуто в шлюбі; виставляється на продаж разом із земельною ділянкою, на яку не було проведено належну експертну оцінку та яка не має окремого кадастрового номера (тобто не виділена) та з порушенням процедури зменшення первісної оціночної вартості предмету іпотеки.
Заявник також зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Ст. 317 Цивільного кодексу України визначено зміст права власності, який полягає у тому, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом України від 17 липня 1997 р. №475/97-ВР, зокрема, ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
У заяві ОСОБА_1 вказує , що відповідно до положень ч. 6 ст.51 ЗУ «Про виконавче провадження» та «Порядку реалізації арештованого майна», затвердженого наказом Міністерства юстиції наказом від 29.09.2016 року за № 2831/5 наявність судових спорів, подання позову, тощо не є підставою для припинення електронних торгів, а також продаж належного йому майна третім особам у подальшому може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду.
Розглянувши подану заяву Батько ОСОБА_3 про забезпечення позову та додані до неї документи, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.
Зазначену заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог, передбачених п. п. 3, 5, 6, 7 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, оскільки, така не містить: предмету позову; ціни позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.
Заявник, подаючи заяву про забезпечення позову, просить накласти заборону на відчуження нерухомого майна.
Предмет позову це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Проте, заява подана ОСОБА_1 про забезпечення позову, не містить відомостей щодо предмету позову.
Виходячи з того, що вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, подана заява про забезпечення позову не містить інших відомостей, потрібних для забезпечення позову, а саме, до заяви не додано доказів на підтвердження права власності на спірне нерухоме майно на час звернення до суду з позовом, зокрема, інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування вартістю майна.
При цьому, відсутність інформації щодо предмету позову у заяві про вжиття заходів про забезпечення позову, позбавляє суд можливості встановити, чи буде містити даний позов вимоги майнового чи не майнового характеру, а відтак , неможливо встановити і ціну позову, якщо такий міститиме вимоги майнового характеру.
Разом з тим, зустрічне забезпечення це по суті гарантія відшкодування можливих для відповідача збитків та має на меті забезпечити певний баланс сторін і нейтралізувати можливі негативні наслідки, які можуть виникнути в результаті застосування судом забезпечувальних заходів. Згідно з ч. 1 ст. 154 ЦПК України метою цього інституту є забезпечення відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.
При цьому. у принципі 7 доповіді Асоціації міжнародного права «Про забезпечувальні і запобіжні заходи в міжнародному цивільному процесі», ILA,1996) зазначається, що суд повинен мати повноваження вимагати від позивача гарантії відшкодування збитків відповідачу чи третій стороні, які можуть виникнути в результаті застосування забезпечувальних заходів.
Як встановлено судом, заява подана ОСОБА_1 також не відповідає змісту та формі заяви про забезпечення позову, а саме, заявником не визначено пропозиції щодо зустрічного забезпечення.
Згідно з ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.
Статтею 9 Конституції України регламентовано, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» суд зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення.
Крім того, у справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.
За таких обставин, враховуючи імперативність положень ст. 151 ЦПК України щодо переліку даних, які має містити заява про забезпечення позову, дана заява про забезпечення позову не може бути прийнята судом та розглянута по суті і підлягає поверненню заявнику на підставі приписів ст. ст. 151, 153 ЦПК України, що не позбавляє заявника права повторного звернення з відповідною заявою до суду, із належним дотриманням вимог ст. 151 ЦПК України щодо змісту та форми відповідної заяви.
Керуючись ст. ст. 151, 153, 260, 353 ЦПК України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви, статус, який можуть мати особи, після пред`явлення позовної заяви: відповідач 1: Приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Міністерства юстиції України Ярошевський Дмитро Андрійович, відповідач 2: Державне підприємство «СЕТАМ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_2 , повернути заявнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складення) безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду М.М. Крегул