Справа № 567/523/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2021 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Венгерчук А.О.

при секретарі - Максимчук Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої сина, який продовжує навчання

встановив:

ОСОБА_1 звернулась з позовом в суд в якому просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання.

В обґрунтування позову вказує, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 29.07.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Острозького районного управління юстиції Рівненської області.

Від даного шлюбу сторони мають спільну, на даний час вже повнолітню дитину - сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказує, що їх спільний син навчається у Львівському державному університеті внутрішніх справ та перебуває на посаді курсанта 1-го курсу факультету №3 Інституту з підготовки фахівців для підрозділів Національної поліції ЛьвДУВС, за спеціальністю «Правоохоронна діяльність» за державним замовленням (денна форма навчання) з 01.09.2020 по липень 2023 року.

Вказує, що ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги в зв`язку з навчанням, оскільки змушений нести постійні витрати на дорогу та харчування за місцем навчання, витрати на придбання підручників, методичної та наукової літератури, канцелярського приладдя. Вказує, що ОСОБА_3 отримує стипендію в розмірі всього 208 грн.

Позивач посилається на те, що вона самостійно не може забезпечити необхідне та достатнє для забезпечення гармонійного розвитку та навчання сина матеріальне забезпечення та допомогу, оскільки вона є особою з інвалідністю ІІ групи, а син не має змоги працевлаштуватись, оскільки навчається на денній формі навчання.

Відповідач є працездатним та може надавати матеріальну допомогу на утримання сина.

Враховуючи наведені обставини, відповідно до ст.199 СК України, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 , на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки його заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, до закінчення ним навчання або досягнення 23 років.

Ухвалою суду від 11.05.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження відповідно до ст.274-279 ЦПК України з повідомленням (викликом) сторін, та роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, в поданій на адресу суду заяві просить здійснювати розгляд справи в її відсутності, позов підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, згідно з якою у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться, а також через оголошення на сайті судової влади України, заперечень щодо позову до суду не подав, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Відповідно до норм ст.83 ЦПК України, відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Визначений судом строк для реалізації сторонами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Водночас, від відповідача по даній справі, на адресу суду не надходило жодних документів, тому суд вважає, що відповідач своїм правом на подання відзиву та доказів по справі не скористався.

Згідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З урахуванням положень ст.ст.280-282 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи, суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін для її розгляду по суті, заочно, у відсутності сторін по справі.

Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Суд, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що сторони у справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 29.07.2008 відділом реєстрації актів цивільного стану Острозького районного управління юстиції Рівненської області, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 виданим 29.07.2008. (а.с.9)

Від даного шлюбу сторони мають спільну, на даний час вже повнолітню дитину - сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис №11 від 11.01.2003), що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_2 виданим 31.01.2003, згідно якого позивач вказана його матір`ю, а відповідач - батьком. (а.с.6)

Своє батьківство відповідач не оспорював.

Згідно довідки Львівського державного університету внутрішніх справи №146 від 15.04.2021 встановлено, що ОСОБА_3 навчається у Львівському державному університеті внутрішніх справ на 1-му курсі факультету №3 Інституту з підготовки фахівців для підрозділів Національної поліції ЛьвДУВС (денна форма навчання). Термін закінчення навчання липень 2023 року.

Згідно з довідкою про доходи №4/8-130 встановлено, що ОСОБА_3 отримує стипендію та за період з 01.10.2020 по 31.03.2021 отримав дохід в розмірі 1261,32 грн. (а.с.12)

З довідки Острозької міської ради Рівненської області №91 від 05.02.2021 встановлено, що син сторін по справі ОСОБА_3 в період відсутності занять проживає разом з матір`ю. (а.с.13)

ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується довідкою №506479 від 28.04.2020. (а.с.14)

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що повнолітній син сторін по справі фактично перебуває на утриманні матері.

Одночасно, судом встановлено, що ОСОБА_3 не отримує від батька матеріальної допомоги на своє утримання.

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Зокрема, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Аналіз ст.ст.199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Оскільки відповідач коштів на утримання сина не надає, хоча зобов`язаний це робити на підставі ст.199 СК України, то з нього на користь позивача необхідно стягнути витрати, пов`язані в навчанням сина.

Окрім того, судом береться до уваги стан здоров`я та матеріальне становище сторін та ОСОБА_3 .

При вирішенні позову суд враховує, що позивач є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується довідкою №506479 від 28.04.2020 та на її утриманні також перебувають двоє неповнолітніх дітей.

Також суд враховує, що позивачем не надано доказів офіційного працевлаштування відповідача та розміру його заробітку.

Одночасно, суд виходить з того, що син сторін у даній справі потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням, а відповідач ОСОБА_2 , як батько, може надавати таку матеріальну допомогу своєму сину.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Також суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, має добрий стан здоров`я, не заперечив проти сплати аліментів на навчання сина.

Відповідачем не надано суду доказів, що підтверджують його непрацездатність, поганий стан здоров`я, неможливість працевлаштуватися чи перебування на обліку в центрі зайнятості як безробітного, неможливість сплачувати аліменти у визначеному розмірі, наявність інших утриманців.

Відповідач є працездатною особою, його бажання чи небажання працювати не є тією обставиною, яка враховується при визначенні розміру аліментів.

Відповідачем не надано суду доказів, що підтверджують його неможливість працювати, поганий стан здоров`я, неможливість сплачувати аліменти у визначеному законом розмірі. В матеріалах справи відсутні будь-які відомості, що на утриманні відповідача перебувають інші особи та відповідачем таких доказів не надано.

Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи донці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина.

Вирішуючи спір, судом також взято до уваги принцип рівності обов`язку батьків в утриманні дитини, те що з часу повноліття дитина стає працездатною та має фізичну можливість додатково здійснювати своє утримання.

Таким чином, встановивши необхідність у додатковій матеріальній допомозі, зумовленій навчанням та супутніми витратами, суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний надавати таку допомогу сину, який продовжує навчатися.

В судовому засіданні встановлено, що будучи батьком ОСОБА_3 , свого сина належним чином не утримує, хоча зобов`язаний це робити. При цьому суд виходить з того, що відповідач доказів про те, що він належним чином займається утриманням сина не надав.

При визначенні розміру аліментів, враховуючи матеріальне становище платника аліментів, приймаючи до уваги матеріальне становище позивача, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання в розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання.

Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим.

В той же час закон не передбачає можливості визначення мінімального розміру аліментів в розмірі 50% прожиткового мінімуму, які стягуються на повнолітню особу. Також позивачем не наведено достатніх підстав для вжиття негайного виконання рішення.

Одночасно, суд бере до уваги, що позов про стягнення аліментів був поданий 26.04.2021, а тому за правилами ст.191 СК України саме з цього часу необхідно стягувати аліменти.

За правилами ч.6 ст.141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь держави слід стягнути 908 грн. судового збору.

Враховуючи викладене, на підставі ст. 180-182, 192, 199 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст.10, 57, 60, 88, 212, 280-282 ЦПК України,

у х в а л и в :

позов ОСОБА_1 (зареєстрованої в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 (зареєстрованого в с.Малаївка Красноокнянського району Одеської області, РНОКПП НОМЕР_4 ) про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 (зареєстрованого в с.Малаївка Красноокнянського району Одеської області, РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстрованої в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно з 26.04.2021 року до закінчення навчання, однак не пізніше як до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років, за умови продовження ним навчання.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 908 грн. на користь держави.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач може оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку у загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Острозького районного судуВенгерчук А.О.