Справа № 628/3466/20
Провадження № 2/628/199/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

12 серпня 2021 року Куп`янський міськрайонний суд Харківської області

у складі: головуючого - судді Шиховцової А.О.,

за участю секретаря - Шевченко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Куп`янську цивільну справу у порядку загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Куп`янської міської ради Харківської області, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про позбавлення батьківських прав,

встановив:

ОСОБА_1 17.12.2020 року звернувся до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Куп`янської міської ради Харківської області, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на те, що з вересня 2017 року, тобто вже більше трьох років, відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться станом його здоров`я, успіхами у навчанні, не готує його до самостійного життя, не приймає участі у його виховані, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не допомагає сину матеріально, не вітає зі святами та днями народження, взагалі не проявляє батьківської турботи та не підтримує ніякого спілкування з дитиною. Жодних перешкод для участі у вихованні сина ОСОБА_3 відповідачка не має. Син не звертається до ОСОБА_2 як до матері та не згадує її, між ними немає почуття любові, поваги як між матір`ю та сином. Зв`язки між нею та дитиною втрачені, прив`язаності до матері син не має. Позивач також зазначає, що шлюб між сторонами був розірваний по рішенню суду від 18.07.2013 року. По рішенню суду від 24.03.2017 року зі ОСОБА_2 на його, ОСОБА_1 , користь стягуються аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до його повноліття та визначено місце проживання дитини разом з батьком. Відповідачка має заборгованість зі сплати аліментів.

Позивач вказує на те, що він як батько піклується про життя та здоров`я сина, його фізичний, психологічний, розумовий розвиток, його виховання у родині в атмосфері любові, взаємодопомоги та взаєморозуміння, купує йому одяг, продукти харчування, іграшки, книжки, ліки у разі необхідності, розширює світогляд дитини, всіляко сприяє успіхам у навчанні, організовує відпочинок дитини, сплачує всі необхідні платежі, комунальні, тощо. ОСОБА_5 , з якою він проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу, ставиться до його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з любов`ю, як до рідної дитини, приділяє йому належну увагу як матір, між ними є прив`язаність та взаєморозуміння, дитина називає її мамою. Він має намір створити нову родину, в якій дитина буде мати можливість отримати матір, яка дійсно буде ставитися до дитини як до рідного сина та матиме можливість належним чином це оформити. На думку позивача, відповідачка вибула з життя дитини, упродовж тривалого часу свідомо не виконує свої батьківські обов`язки щодо малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без поважних причин залишаючи дитину без материнської уваги та турботи, що свідчить про відсутність серйозного ставлення відповідачки до своїх батьківських обов`язків, при цьому має місце відсутність перешкод у її спілкуванні з дитиною.

Позивач вказує на те, що позбавлення відповідачки батьківських прав має на меті насамперед захист інтересів дитини та позбавить відповідачку в майбутньому можливості причинити дитині душевні та психічні травми.

З цих підстав він змушений був звернутися до суду з даним позовом, насамперед в інтересах дитини.

Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 23.12.2020 року провадження у даній справі було відкрито та постановлено проводити розгляд у порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.

Від відповідачки ОСОБА_2 до суду 06.01.2021 року поштою надійшов лист, в якому вона зазначає, що має другу групу інвалідності з 13.11.2019 року, причина: загальне захворювання, інвалідність встановлена до 01.12.2022 року, про що надала копії довідок МСЕК, перебувала на стаціонарному лікуванні у клініці Інституту неврології, психіатрії та наркології Академії медичних наук України з 16.01.2017 р. по 13.02.2017 р., також перебувала на лікуванні в КНП ХОР «Обласна психіатрична лікарня № 1 с. Стрілеча з 07.09.2019 р. по 15.11.2019 р., з 04.11.2020 року, про що надала відповідні довідки (а.с.43-46). Своє захворювання пов`язує з поведінкою позивача під час спільного з ним проживання та зазначає, що у 2015 році їй довелося звернутися до лікаря психіатра у м. Куп`янськ, де вона проходила лікування, а у 2016 році проходила курс лікування у психіатричній лікарні № 3 м. Харкова. 28.02.2017 року за станом здоров`я вона вимушена була звільнитися з роботи. Позивач у цей час вирішив забрати проживати дитину до себе та його батьків, а їй не давали дозволу бачитися з сином. Їй дуже прикро, що сім`я ОСОБА_1 (його батьки та сам позивач) налаштували сина ОСОБА_3 проти неї як рідної матері та проти її рідних. Правом на подання відзиву на позов, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, як то було зазначено в ухвалі про відкриття провадження від 23.12.2020 року, відповідачка не скористалася та не подала відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 08.02.2021 року було закрито підготовче провадження по справі та призначено даній справу до розгляду по суті.

Упродовж розгляду судом справи, відповідачка, належним чином повідомлена про час, дату та місце судового засідання, жодного разу не з`явилася у судове засідання, від неї до суду поштою надсилалися листи, в яких вона зазначала, що не може з`явитися у судове засідання, перебуває на 2 групі інвалідності та потребує постійного стороннього догляду та продовжує хворіти, лікуватися, додаючи до листів копії довідок МСЕК.

Позивач у судовому засіданні підтримав позов, пояснив, що до розірвання шлюбу у 2013 році з відповідачкою вони проживали сім`єю всі разом. Причиною розірвання шлюбу стало те, що відповідачка стала поводити себе неадекватно і він морально не витримав. Після одного місця окремого проживання, ОСОБА_2 попросила його повернутися у сім`ю, він погодився, бо хотів мати повноцінну сім`ю. Так вони продовжували жити вже у цивільному шлюбі до 2016 року. Позивач зазначив, що ніколи ні в чому не ображав відповідачку як під час шлюбу так і після його розірвання, вона ніколи не працювала, він забезпечував сім`ю і робив для сім`ї все, що потрібно. Вони з відповідачкою вирішили переїхати проживати до м. Харкова з м. Куп`янська та це, чомусь, не дуже сподобалося батькам ОСОБА_2 , і одного разу, коли вона з сином поїхали у м. Куп`янськ, а він залишився у м. Харкові, бо працював, а потім приїхав на вихідні до них, то замки квартири були змінені, на зв`язок ніхто не виходив. Пізніше, колишня теща привезла ОСОБА_3 разом з пакунком його речей до будинку за місцем мешкання його, позивача, та його батьків, і сказала, щоб вони забирали дитину, або ж відправили в інтернат. Після чого залишила ОСОБА_3 та поїхала з братом ОСОБА_2 геть. Він, позивач залишився стояти на порозі з пакунками та сином. Це було у 2016 році. Син ОСОБА_3 залишився з ними та його батьками проживати. Протягом року кожного вечора перед сном плакав та питав, чому його покинула мама. Він, позивач, працював у м. Харкові і до дитини приїжджав на вихідні дні, а син ОСОБА_3 жив з його батьками, тобто з дідусем та бабусею у м. Куп`янську. Згодом ОСОБА_3 пішов у перший клас до школи м. Куп`янська. Коли у нього з`явилася матеріальна можливість мати своє житло у м. Харкові, свій автомобіль, він одразу забрав сина до себе. Зараз ОСОБА_3 навчається у приватній школі у м. Харкові, відвідує секції, літні табори. На даний час разом з ними проживають його цивільна дружина - ОСОБА_5 , яка також має дитину, дівчинку 9 років. Разом вони проживають вже декілька років, діти ходять у школу, всі разом їздять на відпочинок. ОСОБА_3 називає ОСОБА_5 мамою за власним бажанням, бо дитина відчула справжню турботу та піклування від неї, що його люблять. Всі ці роки його любові, як батька, та любові дідуся і бабусі дитині було недостатньо, він потребував повноцінної сім`ї. Нарешті, дитина це відчула і їм дуже боляче повертатися до питання щодо рідної матері ОСОБА_3 , бо це дуже травмує дитину. Хочеться все це забути в сформувати повноцінну сім`ю. З даним позовом звернувся до суду тому, що бажають юридично оформити материнство ОСОБА_5 щодо ОСОБА_3 , щоб вони могли бути повноцінною сім`єю, виїжджати без перепон за кордон, виховувати ОСОБА_3 разом з ОСОБА_5 безперешкодно і не повертатися до минулого життя дитини без рідної матері, яку він натепер називає тьотя. На даний час ОСОБА_3 вважає його цивільну дружину ОСОБА_5 своєю матір`ю, а вона бажає його усиновити.

Також, позивач зазначив, що перешкод у спілкуванні матері з дитиною не чинив, а навпаки, неодноразово приїздив до будинку за місцем проживання відповідачки, але на зв`язок вона не виходила. Він у соцмережах писав брату відповідачки, щоб ОСОБА_2 вийшла на зв`язок, але цього не сталося. З 2017 року мати дитину не привітала ні з днем народження ні з іншими святами. До служби у справах дітей щодо спілкування з сином відповідачка також не зверталася, навіть не приходила ніколи до виконавчої служби щодо стягнення з неї аліментів на утримання ОСОБА_3 . Він подав позов про стягнення з неї аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 після того, як більше року жодної допомоги від відповідачки не було, а у нього на той час було не дуже добре матеріальне становище, і дитину потрібно було готувати до школи. З позовом про місце проживання дитини звернувся тому, що для вирішення питання про місце реєстрації ОСОБА_3 за адресою фактичного місця проживання потрібна була згода матері, а вона на зв`язок не виходила. На підставі судового рішення він вирішив питання про місце реєстрації сина разом з батьком. Вважає, що рідна мати дитини могла повноцінно приймати участь у вихованні сина ОСОБА_3 , але цього не бажала. Одного разу, син розповідав, що зустрів відповідачку у магазині АТБ м. Куп`янськ, підбіг до неї, вона запропонувала, щоб він вибрав собі якісь конфети, він пішов, а вона втекла.

08.07.2021 р. від нього надійшла письмова заява про закінчення розгляду справи без його участі, за участю його представника - адвоката Маслій Т.В., просить задовольнити позов.

Представник позивача - адвокат Маслій Т.В. у судовому засіданні також підтримувала позов, 12.08.2021 р. подала до суду заяву про закінчення розгляду справи без її участі, просила суд задовольнити позов.

Третя особа, представник служби у справах дітей Куп`янської міської ради, у судовому засіданні не заперечувала проти позову та вважала доцільним позбавити відповідачку батьківських прав стосовно її сина ОСОБА_3 . У своєму листі № 16-32/428 від 24.05.2021 р. просила проводити розгляд справи без присутності представника служби.

Третя особа, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, надіслав до суду письмові пояснення від 27.04.2021 р. № 1281/0/202-21, в яких зазначив, що підтримує позовні вимоги ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не приймає участі у вихованні та матеріальному забезпеченні малолітнього сина ОСОБА_3 , не цікавиться станом його здоров`я, та просили розглядати справу без участі їх представника, направивши суду Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд, вислухавши у судовому засіданні пояснення позивача, його представника, представника третьої особи - служби у справах дітей Куп`янської міської ради Зражевської І.В., допитавши свідків, перевіривши докази по справі, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі, позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 є батьками малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , виданим 28 грудня 2010 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Куп`янську Куп`янського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 452 від 28 грудня 2010 року (а.с.12).

Шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 був розірваний по рішенню Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 18 липня 2013 року (справа № 628/2287/13-ц, провадження № 2/628/904/2013), яке набрало законної сили 30.07.2013 р. (а.с.13).

Рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 24 березня 2017 року (справа № 628/311/17, провадження № 2/628/403/17), яке набрало законної сили 04.04.2017 року, стягуються зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 лютого 2017 року до його повноліття, та визначено місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.14-15).

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів згідно виконавчого листа № 628/311/17 від 24.03.2017 року, виданому Куп`янським міськрайонним судом Харківської області, станом на 01.10.2018 року заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , становить 22636,00 грн. (а.с.16).

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів згідно виконавчого листа № 628/311/17 від 24.03.2017 року, виданому Куп`янським міськрайонним судом Харківської області, сукупний розмір заборгованості ОСОБА_2 за період станом на жовтень 2020 року складає 41286,87 грн. (а.с.17).

Місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та місце проживання його батька - позивача ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 20.10.2020 № 15- 21/10643 (а.с.18).

Згідно довідки № 12 від 06 листопада 2020 року, виданої головою правління ОСББ «ЖК Тріумф», за адресою: АДРЕСА_2 , проживають: ОСОБА_5 - власниця квартири, ОСОБА_1 - цивільний чоловік, ОСОБА_12 - її дочка, ОСОБА_3 - його син (а.с.19).

Директором та класним керівником Куп`янської гімназії № 7 складена характеристика на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за якою, хлопчик навчався у цій гімназії з першого по третій клас, зарекомендував себе як старанний, дисциплінований, працелюбний учень. На протязі трьох років навчання у вказаному закладі хлопчик навчався на високому та достатньому рівнях навчальних досягнень. Має добрий загальний розвиток. До виконання громадських доручень ставився сумлінно, дбайливо. Брав активну участь у громадському житті школи та класу, у роботі учнівського самоврядування, у культмасових заходах, у спортивному житті школи. Був активним учасником конкурсу Міні Міс та Міні Містер. Відвідував гурток інформатики, театральний гурток. Хлопчик скоромний, веселий, товариський, врівноважений, розсудливий, дисциплінований та самостійний, правила поведінки завжди свідомо виконував, користувався повагою серед вчителів, мав авторитет серед товаришів, у класі було багато друзів, також підтримував дружні стосунки з багатьма учнями й інших класів. Батько - ОСОБА_1 та бабуся з дідусем приділяли належну увагу вихованню дитини. Але мама ОСОБА_3 , за три роки навчання, жодного разу не відвідувала заклад, класні та шкільні батьківські збори, шкільні свята, зовсім не цікавилась успіхами дитини. Батько та дідусь з бабусею постійно займалися вихованням хлопчика. Вони систематично відвідували гімназію, телефонували, отримували консультації від класного керівника, допомагали в ремонті навчального кабінету, щороку надавали добровільну спонсорську допомогу (а.с.20).

Згідно довідки директора НВК «Старт-школа» від 12.11.2020 р. б/н, ОСОБА_3 дійсно навчається у Харківському приватному навчально-вихованому комплексі «Старт-школа» Харківської області у 4-А класі (а.с.21).

Позивач ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець з 25.09.2018 р., що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Рівень доходів ОСОБА_1 підтверджується податковими деклараціями платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця (а.с.22,23-26).

Як вбачається з довідки голови правління ОСББ «ЖК Тріумф» № 16 від 09 грудня 2020 року, ОСОБА_1 фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , своєчасно сплачує комунальні послуги, є добропорядним мешканцем будинку, скарг від мешканців будинку не надходило (а.с.27).

Адміністрація КНП Куп`янський центр первинної медичної допомоги Куп`янської міської ради Харківської області у листі № 319/01 від 15.03.2020 р. зазначає, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задекларований у сімейного лікаря ОСОБА_13 з 04.06.2018 р. за адресою: АДРЕСА_1 . За період з червня 2018 року по березень 2021 року дитина відвідувала заклад охорони здоров`я з батьком ОСОБА_1 , бабусею ОСОБА_14 та дідусем ОСОБА_15 . Дитина забезпечена усіма необхідними лікарськими засобами на період захворювання, вчасно проходить медичні огляди, вакцинована згідно віку. Червня 2018 року по теперішній час мати ОСОБА_2 станом здоров`я свого сина ОСОБА_3 не цікавилась, на прийом до сімейного лікаря дитину не супроводжувала (а.с.110).

Відповідно до Висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наданого Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради, встановлено, що, як повідомив ОСОБА_16 , коли ОСОБА_3 було 5 років, мати його покинула, з тих пір прийшла до нього лише один раз у 2017 році. ОСОБА_2 самоусунулася від виховання ОСОБА_3 , не цікавиться його розвитком, не проявляє ніякого бажання спілкуватися з дитиною, не піклується про здоров`я, фізичний та духовний розвиток, матеріально не утримує. У зв`язку з ухиленням ОСОБА_2 від участі у вихованні сина, зв`язки між нею та дитиною втрачені, прив`язаності до неї ОСОБА_3 не має. Малолітній ОСОБА_3 разом з батьком, його цивільною дружиною ОСОБА_5 та її дочкою, мешкають за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно до Акту обстеження житлових умов від 09.02.2021 року, для дитини створено належні умови для проживання та розвитку. Вихованням, забезпеченням належного догляду за здоров`ям ОСОБА_3 , його утриманням, займається батько ОСОБА_1 та його цивільна дружина ОСОБА_5 , яку дитина сприймає як матір. Згідно з характеристикою, наданою адміністрацією НВК «Старт-школа» Харківської області, де ОСОБА_3 навчається з 01.09.2020 року по теперішній час, зарекомендував себе як дисциплінований та старанний учень, вчиться на достатньому рівні та має гарний загальний розвиток, відвідує гуртки з англійської мови, шахів, малювання, не порушує правила поведінки у закладі. За час навчання ОСОБА_3 , участь у вихованні дитини приймають батько ОСОБА_1 та його цивільна дружина ОСОБА_5 . Мати дитини не відвідує навчальний заклад, не цікавиться успіхами дитини у навчанні, не відвідує батьківські збори, не сплачує за навчання та не надає благодійної допомоги. Відповідно до вимог ст. 171 Сімейного кодексу України, було проведено співбесіду з малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якої хлопчик пояснив, що з позовом батька він згоден, у нього є мама, її звуть ОСОБА_5 , яка його виховує, робить з ним уроки, гуляє з ним, всі разом вони їздять відпочивати та він бажає, щоб ОСОБА_5 його усиновила. До даного Висновку додана письмова заява дитини ОСОБА_3 від 17.03.2021 р., викладені обставини в якій повністю узгоджуються з його поясненнями в ході проведеної співбесіди. ОСОБА_2 з приводу встановлення їй поряду участі у виховані малолітнього сина ОСОБА_3 та щодо усунення перешкод у спілкуванні з ним з боку батька дитини до Департаменту служб у справах дітей не зверталася. ОСОБА_2 до Департаменту служб надіслала лист, в якому зазначає, що вона перебуває на другій групі інвалідності загального захворювання та проти позбавлення її батьківських прав. Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3 додатково було розглянуто на Комісії з питань захисту прав людини виконавчого комітету Харківської міської ради (далі - Комісія). Керуючись ст.ст. 19, 164 Сімейного кодексу України та рекомендацією Комісії, в інтересах дитини, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.114-119).

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_20 пояснив, що він знає ОСОБА_1 , так як з ним працював разом. З 2016 року сина ОСОБА_1 ОСОБА_3 проживає разом з батьком. Був у них вдома у гостях та може сказати, що сім`я забезпечена, для дитини створені усі необхідні умови, стосунки в сім`ї добрі, хлопчик називає цивільну дружину ОСОБА_1 - ОСОБА_5 мамою. Чи приймає ОСОБА_2 участь у вихованні сина ОСОБА_3 , свідкові не відомо, але відомо, що вона не пред`являла претензій щодо того, що дитина живе разом з батьком. Також, свідок зазначив, що ОСОБА_1 не перешкоджає ОСОБА_2 бачитися з сином та не настроює дитину проти матері. За 5 років проживання ОСОБА_3 з батьком, його мати ОСОБА_2 не цікавилася сином.

Свідок ОСОБА_24 у судовому засіданні пояснив, що з сім`єю ОСОБА_1 давно знайомий, ще за час їхнього шлюбу, з 2010 року, вони товаришували сім`ями. Десь з 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не живуть разом. Їх син ОСОБА_3 проживає разом з батьком. Мати малолітнім сином не цікавиться. Одного разу свідок зустрів ОСОБА_2 на вулиці, вона привіталася з ним, але не питала ні про ОСОБА_1 , ні про сина ОСОБА_3 , його життям не цікавилася. Мати ОСОБА_2 змінила замки та сказала, що ОСОБА_1 тут більше не живе. Пізніше, родичі ОСОБА_2 привезли дитину до батька (м. Куп`янськ), де він проживав зі своїми батьками і залишили з ним жити, при цьому сказали, що якщо вони хочуть, то нехай забирають ОСОБА_3 до себе, якщо ні, то нехай здадуть в інтернат. Зараз ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 проживають у м. Харкові, там хлопчик навчається у школі. Свідок був у них вдома в гостях. ОСОБА_3 вважає матір`ю ОСОБА_5 - цивільну дружину ОСОБА_1 , та свідок зазначив, що чув, як ОСОБА_3 зве ОСОБА_5 мамою, а вона, у свою чергу, ставиться до нього як до своєї рідної дитини. Материнської уваги від рідної матері хлопчик не отримує. Перешкод з боку позивача для матері ОСОБА_2 , свідок вважає, що немає. При розмові, ОСОБА_1 казав свідку, що хотів би, щоб рідна мати спілкувалася з сином, але вона не виходить на зв`язок. З днем народження ОСОБА_3 мати не вітає, не спілкується з ним взагалі.

Свідок ОСОБА_13 - двоюрідна сестра відповідачки, а також сімейний лікар ОСОБА_3 , у судовому засіданні пояснила, що з 2016 року ОСОБА_3 - її пацієнт і з того часу коли він став проживати разом з батьком, вони налагодили графік вакцинації ОСОБА_3 згідно віку. До 2016 року були порушення з медичної точки зору графіку вакцинації за віком дитини, якісь були зроблені щеплення, а якісь ні, зараз вже все налагодили. Дитина за час проживання з батьком, своєчасно обстежується, і всі її призначення, як лікаря, виконуються, медичні огляди дитини проводяться своєчасно. Як тітка ОСОБА_3 , свідок зазначила, що вона була присутня на святі День народження ОСОБА_3 , але матері дитини на цьому святі не було і вона його не привітала з цим днем, про це їй сказав сам ОСОБА_3 . Також племінник буває і у неї вдома в гостях. У дитини все гаразд, от тільки спілкування з мамою немає. Фактично материнські обов`язки щодо ОСОБА_3 виконує ОСОБА_5 - цивільна дружина ОСОБА_1 , ОСОБА_3 називає її мамою, вона ж виявляє до нього материнську турботу. Коли малолітній ОСОБА_3 проживав у м. Куп`янську з батьком, бабусею та дідусем, перешкод у спілкуванні з сином ОСОБА_2 ніхто не чинив. З 2016 року мати ОСОБА_3 не цікавиться станом здоров`я сина, не виявляє до дитини ніякого інтересу. При зустрічі свідка зі ОСОБА_2 , остання ніколи не запитувала про сина та не цікавилася його життям.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила суду, що вона проживає з позивачем ОСОБА_1 однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу, тобто у так званому цивільному шлюбі. Познайомилися вони на початку 2019 р. Їй стало відомо, що ОСОБА_1 є малолітній син ОСОБА_3 , який проживав на той час у м. Куп`янську разом з бабусею, дідусем та батьком, куди вона приїжджала разом з ОСОБА_1 з м. Харкова на вихідні, а також забирали ОСОБА_3 до себе у м. Харків на канікули та вихідні. У неї її дочка від першого шлюбу та діти між собою знайшли спільну мову та здружилися і мають гарні стосунки як брат з сестрою. Воно та позивач згодом вирішили, щоб ОСОБА_3 проживав у сім`ї з ними у м. Харкові. Восени 2019 року ОСОБА_3 влаштували до школи у м. Харкові. Хлопчик майже одразу почав називати її мамою, а на свою рідну маму він говорить тьотя. У ОСОБА_3 у телефоні вона записана як «мама». ОСОБА_3 відвідує заняття з репетитором з англійської мови та показує високі успіхи у навчанні, вона, свідок, ним гордиться, він також відвідував гуртки з малювання, танців, шахів. Вихованням ОСОБА_3 займаються як вона так і батько дитини, супроводжують, возять дітей до школи, коли вона, коли ОСОБА_1 . Між нею та ОСОБА_3 встановилися теплі відносини, коли вона раніше, ще спочатку відносин з ОСОБА_1 , розмовляла з дитиною про його маму, то бачила біль в очах дитини, він був скутий у спілкуванні, йому бракувало материнської турботи. Зараз, ОСОБА_3 став більш відкритий у спілкуванні, спокійний, врівноважений. За час їх спільного проживання мати дитини жодного разу не вітала ОСОБА_3 з днем народження. Свідок зазначила, що вони з ОСОБА_1 мають намір зареєструвати шлюб, а також вирішити питання щодо її законного материнства щодо ОСОБА_3 , вона бажає його усиновити.

Свідок ОСОБА_14 - мати позивача та бабуся малолітнього ОСОБА_3 , у судовому засіданні пояснила, що онук ОСОБА_3 з 2016 року став проживати разом з нею, дідом та батьком у АДРЕСА_1 . Коли онуку було п`ять з половиною років, її син розлучився з відповідачкою. ОСОБА_3 залишився проживати з матір`ю та другою бабусею. Одного дня 2016 року до будинку свідка родина ОСОБА_2 привезли онука ОСОБА_3 і залишили там, сказавши: «Займайтесь ним». Спочатку ОСОБА_3 дуже переживав, а потім заспокоївся. Так, ОСОБА_3 пішов у перший клас до школи м. Куп`янськ, куди його повели вона - свідок та батьком дитини - позивач. Рідна мати взагалі не цікавилася долею ОСОБА_3 . Одного разу вона разом з онуком прийшли до магазину АТБ у м. Куп`янськ і там зустріли ОСОБА_2 , ОСОБА_3 підбіг до неї зі словами: «Мама, мама, я скучив». У неї у руках був торт, вона запитала, чи хоче ОСОБА_3 торт, а він їй сказав, щоб вона провела його на автовокзал, вона пообіцяла, а потім зникла. ОСОБА_3 бігав по магазину і шукав її, дуже засмутився. За весь час проживання ОСОБА_3 у сім`ї свідка перепон ОСОБА_2 у спілкуванні з сином ніхто не чинив, але вона не намагалася з ним зустрічатися. ОСОБА_3 навчався три класи у школі м. Куп`янська, на шкільні збори ходила свідок, мати дитини до школи не ходила, не цікавилася взагалі життям сина. На даний час ОСОБА_3 проживає у м. Харкові разом з батьком, його цивільною дружиною ОСОБА_5 , з якою у дитини складися теплі стосунки, він називає її мамою, записав її у своєму телефоні як «мама», а ОСОБА_5 займається вихованням ОСОБА_3 , ставиться до нього як до рідного сина. Також з ними проживає дочка ОСОБА_5 від першого шлюбу, з якою ОСОБА_3 подружився та діти мають гарні відносини. Причини такої поведінки відповідачки до свого сина ОСОБА_3 свідку невідомі, у другої бабусі по материнській лінії ОСОБА_3 єдиний онук, але «на хрестинах» ОСОБА_3 вона казала на нього, що навіщо він потрібен по цьому життю. Все казала йому, що здасть його в інтернат і це чув ОСОБА_3 .

У судовому засіданні у присутності матері та представника Служби у справах дітей Куп`янської міської ради Харківської області була допитана неповнолітня ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Дівчинка пояснила, що навчається у школі у м. Харкові, проживає разом з мамою ОСОБА_5 , папою ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Вони всі разом сім`єю їздять відпочивати. З ОСОБА_3 вона добре спілкується, у них нормальні відносини.

Відповідно до ст. 171 Сімейного кодексу України, у судовому засіданні, у присутності батька дитини та представника Служби у справах дітей Куп`янської міської ради Харківської області,були вислухані пояснення малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який пояснив, що вже років два він проживає у м. Харкові разом з батьком та мамою ОСОБА_5 , а також з сестрою ОСОБА_12 , навчається у школі м. Харкова. У цій сім`ї йому комфортно, з ОСОБА_5 , яку він називає мамою та яка піклується про нього, у них хороші відносини, зазначає, що кращі, ніж були з рідною мамою, яка його покинула. На вихідні вся сім`я їздить кудись відпочивати. З рідною мамою він не спілкується, номеру її телефону не знає, та не пам`ятає які у них були стосунки. Зазначив, що колись бачив рідну маму у магазині АТБ у м. Куп`янську, але вона швидко пішла від нього. Останній раз рідна мама приїздила до нього та вітала його з днем народження коли йому було 7 років, зараз йому десять років. З бабусею по маминій лінії він теж не спілкується, говорить, що вона йому не подобається, пам`ятає, що вона ображала його.

Відповідно до пункту 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

За змістом статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до пункту 1 статті 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Пунктами 1, 3 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно з частинами другою, третьою статті 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), в тому числі, й на рівне виховання батьками.

У рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і при наявності вини у діях батьків.

Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 47 рішення ЄСПЛ у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»).

Тобто, в даному випадку вирішення питання про позбавлення відповідачів батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і є втручанням у їх право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.

Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, суд з однієї сторони має розглянути правомірність втручання в право відповідача на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав неповнолітньої дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції).

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя.

Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення ЄСПЛ у справі «Хант проти України»).

ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року ЄСПЛ вказав, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися.

Разом з тим, у рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

Крім того, у рішенні від 30 червня 2020 року у справі «Ілля Ляпін проти Росії» (заява № 70879/11) ЄСПЛ зауважив про те, що в інтересах дитини також забезпечити її розвиток у здоровому навколишньому середовищі, і батько не може мати права відповідно достатті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вживати таких заходів, які б могли завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини. Найкращі інтереси дитини можуть, в залежності від їх характеру і серйозності, превалювати над інтересами батьків.

Також ЄСПЛ у рішенні від 30 червня 2020 року у справі «Ілля Ляпін проти Росії» (заява № 70879/11) зазначив про те, що якщо батько не підтримує стосунків з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантоване Конвенцією.

Врахувавши конкретні обставини справи, «якнайкращі інтереси дитини», а також те, що відповідачка не підтримувала стосунків з малолітнім сином протягом тривалого часу, не цікавилася його життям, станом здоров`я, навчанням, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не виявляє інтересу до внутрішнього світу сина, не створює умов для отримання освіти, взагалі не спілкується зі своєю дитиною, самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, і у процесі розгляду даної справи у суді не шукала з дитиною зустрічей та налагодження теплих відносин з сином, аби виправити ситуацію, на даний час між рідною матір`ю та сином немає почуття прив`язаності, зв`язки між матір`ю та дитиною втрачені, малолітній ОСОБА_3 має прихильність до батька та до іншої жінки - цивільної дружини його батька, як до матері, та протягом тривалого часу вважає цю жінку своєю матір`ю і називає її матір`ю, яка проявляє турботу про нього та приймає участь у його вихованні, має бажання стати законною матір`ю хлопчика, та в цій сім`ї дитина почуває себе комфортно, суд погоджується з висновком Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, що позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , відповідає інтересам дитини, та приходить до переконання про застосування до відповідачки крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення її батьківських прав, оскільки ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, та позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 позитивно вплине на долю дитини, забезпечить захист його прав та інтересів.

Крім того, слід зазначити, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_2 чинилися перешкоди у спілкуванні з дитиною та прийнятті участі у вихованні малолітнього сина. Також, відсутні докази того, що, як зазначає відповідачка, на дитину чинився вплив щодо негативного ставлення до матері, а також те, що саме поведінка позивача сприяла її захворюванню, у зв`язку з чим їй була встановлена друга група інвалідності.

При цьому, суд також враховує те, що доказів того, що відповідачка внаслідок психічного захворювання визнана недієздатною, у зв`язку з чим не могла б бути позбавлена батьківських прав, суду не представлено. Посилання відповідачки у своїх письмових заявах на те, що вона потребує постійного стороннього догляду також не підтверджені належними та допустимими доказами.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 81,264,265,354 ЦПК України, ст. ст. 164, 171, Сімейного Кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Куп`янської міської ради Харківської області, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, по позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , громадянку України, батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про народження якого за № 452 був вчинений 28 грудня 2010 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Куп`янську Куп`янського міськрайонного управління юстиції Харківської області.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Куп`янський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцевих положень» Цивільного процесуального кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

На виконання вимог ч. 10 ст. 272 ЦПК України суд повідомляє учасникам справи веб-адресу сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою вони можуть отримати інформацію по даній справі: http://kpm.hr.court.gov.ua/sud2023/gromadyanam/csz/. Копія (текст) судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень міститься за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua/ (в рядку «Справа №» необхідно ввести номер справи, в якій видано це судове рішення).

Повний текст рішення складений 23 серпня 2021 року.

Головуючий А.О.Шиховцова