Житомирський апеляційний суд
Справа №274/4204/21 Головуючий у 1-й інст. Корбут В. В.
Категорія 84 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

секретаря

судового засідання Ляшук М.В.

з участю заявника

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. від 30 серпня 2021 року, постановлену

за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу, виданого Бердичівським міськрайонним судом 28.07.2021р.

у цивільній справі № 274/4204/21 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ" про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в:

У червні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ" звернулось до суду з позовом. Просило видати судовий наказ про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ в сумі 7 100,23 грн. та судовий збір в сумі 227,00 грн.

28.07.2021 року суддею Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИТОМИРАЗ ЗБУТ" заборгованість за спожитий природний газ за період з 01.02.2020 р. по 01.05.2021 р. у сумі 7100,23 грн.

27.08.2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, у якій просить скасувати вказаний судовий наказ.

Ухвалою судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 30 серпня 2021 року заяву ОСОБА_1 по скасування судового наказу залишено без розгляду.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказану ухвалу судді скасувати та вирішити питання судових витрат. На думку апелянта, ухвала суду першої інстанції незаконна та необґрунтована, ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема вказує, що копію судового рішення отримала 14.08.2021 року, що підтверджується копією відповіді від АТ «Укрпошта». Тому, термін подання заяви відповідно до ч.1 ст.170 ЦПК України нею дотриманий. Крім того вказує, що заборгованості за спожитий природний газ перед ТОВ "ЖИТОМИРАЗ ЗБУТ" не має, що підтверджується копією довідки №107-19-11707-0921.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Залишаючи заяву про скасування судового наказу без розгляду, суд виходив з того, що процесуальний строк, встановлений ч.1 ст.170 ЦПК України, заявницею пропущений.

Проте, такий висновок суду є передчасним, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 27.08.2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, у якій просила скасувати судовий наказ від 28.07.2021 року (а.с.37).

У поданій заяві ОСОБА_1 зазначала, що копію судового наказу отримала 14.08.2021 р., а відтак строк подання заяви про скасування наказу нею дотриманий.

Залишаючи заяву без розгляду, судом зазначено, що заявник не подала будь-яких доказів, які б вказували, що копію наказу нею отримано саме 14.08.2021 р. Разом з тим, із роздруківки трекінгу поштового відправлення з сайту АТ "Укрпошта" вбачається, що поштове відправлення, у якому містилась копія судового наказу від 28.07.2021 р., було вручено ОСОБА_1 особисто 10.08.2021 р. (а.с.36).

Проте, дані посилання судді суду першої інстанції спростовуються матеріалами справи. Так, зі змісту відповіді АТ «Укрпошта» №1853-С0154-В від 15.09.2021, наданої на звернення ОСОБА_1 , встановлено, що згідно інформації, отриманої від відділення поштового зв`язку №8 м. Бердичів, рекомендований лист №750 від 06.08.2021 на ім`я ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) вручений адресату саме 14.08.2021 (а.с.50).

Згідно супровідного листа суду першої інстанції від 29.07.2021 копія судового наказу від 28.07.21 направлена ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 та згідно списку № 2791 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих поданих в Бердичів-12 був направлений ОСОБА_1 06.08.2021 під №пп 8, № відправлення 750 (а.с.35).

Відповідно до ч.ч.1,5 ст.170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до п.п.4,5 ч.1 ст.161 цього Кодексу.

До заяви про скасування судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника боржника, якщо заява подається таким представником; 3) клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті.

Пунктом 2 ст.171 ЦПК України передбачено, що заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого ч.1 ст.170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

Проте, в даному випадку суд дійшов передчасного висновку про залишення заяви без розгляду.

Судом першої інстанції було порушено право заявника на доступ до суду, як складової частини права на справедливий суд, гарантованого п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до висновків, викладених у п.п.53,55 рішення ЄСПЛ від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (заява № 28249/95) «Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх «цивільних прав та обов`язків», пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети, але в той час, коли Договірні держави мають можливість відхилення від дотримання вимог Конвенції щодо цього, остаточне рішення з дотримання вимог Конвенції залишається за Судом. Однак Суд мав переконатися в тому, що застосовані обмеження не зменшили для заявника можливості доступу до суду та не ускладнили йому цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права.

У цьому контексті Суд підкреслює, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

Обмеження у можливості подання заяви про скасування судового наказу, накладені місцевим судом на заявника, є несумісними із п.1 ст.6 Конвенції, оскільки таке обмеження не переслідувало законної мети.

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про повернення заяви з підстав передбачених ч.1 ст.170 ЦПК України.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала судді першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,379,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і з цього дня протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Судді: