Справа № 946/2415/20
Провадження № 2/946/1296/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2021 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого - судді Адамов А.С.,

за участю секретаря - Тюміної О.А.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1 представника відповідача - ОСОБА_2 , представника третьої особи - Гриценко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м.Ізмаїл цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради, про визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

28.04.2020 позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради, про визначення місця проживання дитини, яким просить визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги позивачка мотивує тим, що 12.11.2014 року між нею і відповідачем був укладений шлюб, від якого вони мають малолітню дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10.07.2017р. шлюб між сторонами розірвано. Після розлучення дитина залишилась проживати разом з позивачкою, матір`ю, ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 . Вважає, що в інтересах дитини, дитина повинна проживати саме з нею, оскільки вона має самостійний дохід, може в повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, має можливість турбуватися, виховувати її в атмосфері любові, надати її достойне житло, матеріальне забезпечення, фізичний та духовний розвиток.

Згідно відзиву ОСОБА_4 на позовну заяву ОСОБА_3 , відповідач з позовними вимогами згодний частково, просить задовольнити позов тільки за умовою безперешкодного спілкування його, як батька дитини, з донькою та з обов`язковим отриманням згоди батька на вивіз дитини за кордон. Зазначає, що з часу фактичного припинення шлюбних відносин між ним та позивачкою, з липня 2017 року, у них не виникало жодних суперечок чи непорозумінь з привиду проживання доньки, оскільки це питання було вирішене колишнім подружжям під час розірвання шлюбу. Він не заперечує та ніколи не заперечував щодо місця проживання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 разом зі своєю матір`ю - ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , а тому спору з приводу місця проживання дитини не має.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги ОСОБА_3 підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги та обставини позову визнав у повному обсязі, зазначив, що проти задоволення позову не заперечує.

Представник третьої особи в судовому засіданні зазначив про згоду з позовними вимогами, просив позов задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 12.11.2014р., виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 уклали шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис № 869 від 12.11.2014р.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 03.07.2015р., виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, сторони є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10.07.2017р. (справа №500/2838/17) розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Згідно довідок виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області за №08-07/2327 від 06.06.2019р. та за №08-07/1675 від 18.04.2019р., позивачка ОСОБА_3 та дитина ОСОБА_5 мешкають разом за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до висновку виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області № 01/21-1486 від 23.10.2020р., питання про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винесене на розгляд комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради, протокол № 18 від 06.10.2020 року. Виходячи з інтересів малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючись частиною другою статті 19, частиною п`ятою статті 157 Сімейного кодексу України, пунктом 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008р. № 866, відповідно до протоколу № 18 від 06.10.2020 року засідання комісії з питань захисту прав дитини, орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради вирішив за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю, ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 Сімейного Кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно ч. ч. 1,2 ст. 161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Згідно ч.ч. 7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей.

Відповідно до cт.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумного, духовного, морального і соціального розвитку дитини В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Відповідно до ст. 141 ч.2 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Відповідно до ч.ч. 5,6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Статтею 9 Конвенції ООН про права дитини від 27 лютого 1991 року визначено неможливість розлучення дитини з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків коли таке розлучення необхідне в як найкращих інтересах дитини.

Пунктами 4,5 ст.19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно висновку органу опіки № 01/21-1486 від 23.10.2020р., орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради вирішив за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю, ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи викладені обставини, матеріали справи, позиції сторін суд дійшов висновку про доцільність погодитися із запропонованим органом опіки та піклування та визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , з метою дотримання інтересів малолітньої ОСОБА_5 .

При цьому, суд зазначає, що в рамках позову ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини не вирішується питання щодо визначення режиму участі іншого з батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною. А також не вирішується питання виїзду дитини за кордон, про що наголошується у письмовому відзиві відповідача. Питання надання дозволу інших з батьків на виїзд з дитиною за кордон врегульовується чинним законодавством України. Будь-яких зустрічних позовних вимог відповідач не заявляв.

При розгляді матеріалів справи, суд враховує вимоги ч. 8, 9 ст. 7 Сімейного Кодексу України про те, що регулювання сімейних відношень має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї, на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

У відповідності із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

У рішення Європейського суду з прав людини «Савіни проти України» суд звертає увагу, що для батьків та дитини «бути разом» є елементом сімейного життя, та внутрішні засоби, які їм перешкоджають є елемент втручання в право. «…Там, де є очевидні сімейні зв`язки з дитиною, держава повинна діяти так, щоб ці зв`язки розвивались і дотримувались законні гарантії, які б дозволяли дитині бути частиною сім`ї, навіть якщо батьки не проживають разом…».

При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3 та визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) до ОСОБА_4 (адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ; адреса проживання: АДРЕСА_4 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради (68600, Одеська область, м. Ізмаїл, пр. Суворова, 62) про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 24.11.2021р.

Суддя: А.С.Адамов