У Х В А Л А

про повернення заяви про забезпечення позову

25 січня 2021 року м. Теребовля

Суддя Теребовлянського районного суду Тернопільської області Ромазан Л.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову,-

ВСТАНОВИВ:

21.01.2021 року до Теребовлянського районного суду Тернопільської області надійшла заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про забезпечення позову до пред`явлення позову.

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову заявник ОСОБА_1 вказує на те, що в провадженні Теребовлянського районного суду Тернопільської області перебуває цивільна справа за позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. У зв`язку із розлученням між ними вирішується питання щодо поділу їхнього спільного майна. Однак у зв`язку із тим, що вони не можуть дійти згоди щодо такого поділу є необхідність у зверненні до суду. Так на даний час заявник має намір звернутися до суду із позовною заявою про поділ майна подружжя. Предметом спору у даній справі є визначення прав на спільне сумісне майно позивача і відповідача квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та грошові кошти на банківських рахунках. Зазначена квартира придбана відповідачем за 646 920,00 грн. за договором купівлі продажу квартири. Оскільки квартира придбана за спільні кошти за час перебування у шлюбі, тому вона є спільною сумісною власністю подружжя. Крім того, значний період часу вони з відповідачем відкладали свої заощадження на банківські рахунки у банках, котрі відкриті на ім`я відповідача ОСОБА_2 . Зокрема, їхні грошові кошти розміщені на рахунках у відділенні

«ПРИВАТБАНК», картковий рахунок № НОМЕР_1 та у відділенні «Ощадбанк» картковий рахунок № НОМЕР_2 , картковий рахунок № НОМЕР_3 . На прохання мирно поділити гроші відповідач відмовився, повідомивши заявника, що це тільки його кошти та він на власний розсуд ними розпоряджається. Після 5 грудня 2020 року чоловік ОСОБА_2 почав масово знімати грошові кошти із рахунків. Відповідач вчиняє усі дії аби вона не отримала своєї половини грошових коштів, які є їхніми спільними (близько 200 000 грн.). Вказане у майбутньому унеможливить виконання рішення про поділ майна подружжя, а саме грошових коштів, адже відповідач, маючи одноособово доступ до рахунків, знімає з них готівку, через що на сьогодні вона не може вказати точної суми депозиту.

Просить до початку розгляду справи забезпечити позов шляхом накладення арешту на вказані карткові рахунки.

Дослідивши матеріали поданої заяви про забезпечення позову, приходжу до висновку про те, що вона не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України і підлягає поверненню заявнику, виходячи з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України передбачена можливість забезпечення позову виключно у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Відповідно до п. 1, п. 10 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із ч. 4 ст. 150 ЦПК України не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на заробітну плату, пенсію та стипендію, допомогу по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, яка виплачується у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітністю та пологами, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на допомогу, яка виплачується касами взаємодопомоги, благодійними організаціями, а також на вихідну допомогу, допомогу по безробіттю, на майно або грошові кошти неплатоспроможного банку, а також на майно або грошові кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Ця вимога не поширюється на позови про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, про відшкодування збитків, заподіяних злочином.

Відповідно до п.3, п.4, п. 6, п. 7 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Так, в поданій заяві не вказано та не додано доказів того, яким чином незабезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона буде звертатись, та не додано належних і допустимих доказів цим обставинам, наприклад доказів намагання реалізації майна відповідачем, тощо.

В заяві про забезпечення позову взагалі не вказано про те, чи не є ці кошти коштами, щодо яких містяться заборони, передбачені ч. 4 ст. 150 ЦПК України.

Крім цього, в поданій заяві не наведені пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідного виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

Таким чином, через наявність вказаних недоліків суд позбавлений можливості перевірити обсяг позовних вимог.

Підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Вказаних вимог також позивачем не виконано та не наведено, в чому полягає припущення позивача про неможливість виконання рішення в майбутньому без відповідного забезпечення позову.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено виконання рішення при задоволенні позову. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів. При цьому ухвалою про забезпечення позову не може вирішуватися спір по суті.

Також в заяві відсутні інші відомості, потрібні для забезпечення позову, а тому суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, що є присічними, а тому підлягає поверненню заявнику, оскільки вказані обставини не дають змоги суду прийняти законне та обґрунтоване рішення за даною заявою.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 149-153 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя