Справа № 158/2727/20 Головуючий у 1 інстанції: Польова М. М.
Провадження № 22-ц/802/1368/21 Категорія: 44 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Осіпука В.В.,

з участю секретаря судового засідання Вакіної Д.О.,

представника позивача Забур`янова В.В. ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представників третьої особи Величко Г.В., Деркача В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Ківерцівський національний природний парк "Цуманська пуща", про відшкодування шкоди, за апеляційною скаргою позивача Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 15 червня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Ківерцівський національний природний парк «Цуманська пуща» (далі - КНПП «Цуманська пуща») про відшкодування шкоди у розмірі 259 616,58 грн.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 , перебуваючи на посаді виконуючого обов`язки директора КНПП «Цуманська пуща», наказами від 03.07.2017 №32-ос та від 10.10.2018 №68-ос звільнив начальника відділу відтворення та збереження рослинного та тваринного світу КНПП «Цуманська пуща» ОСОБА_3 .. Зазначені звільнення здійсненні з порушенням вимог закону, у зв`язку з чим судами було поновлено ОСОБА_3 на посадах.

Так, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.09.2017 у справі №161/11916/17, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 16.11.2017 та постановою Верховного Суду від 11.04.2018, поновлено ОСОБА_3 на посаді у КНПП «Цуманська пуща» та стягнуто на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 25 085,58 грн.

Постановою Верховного Суду від 02.10.2019 у справі №161/18657/17 рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.03.2018 та постанову Апеляційного суду Волинської області від 31.05.2018 скасовано, поновлено на посаді начальника відділу відтворення та збереження рослинного та тваринного світу КНПП «Цуманська пуща» та стягнуто на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 234 531 грн.

На виконання рішень судів КНПП «Цуманська пуща» виплачено ОСОБА_3 кошти у сумі 25 085,58 грн. та 234 531,00 грн.

Таким чином, оскільки незаконне звільнення ОСОБА_3 з посади здійснено виконуючим обов`язки КНПП «Цуманська пуща» ОСОБА_2 , тому позивач просить стягнути з відповідача на користь КНПП «Цуманська пуща» шкоду, завдану незаконним звільненням працівника, в загальному розмірі 259 616, 58 грн.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 15 червня 2021 року позов задоволено частково.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь Ківерцівського національного природного парку «Цуманська пуща» шкоду, завдану незаконним звільненням працівника, в розмірі 50 000 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Відповідач подав апеляційну скаргу на зазначене рішення. Вважає, що рішення ухвалене без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального і неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому просить рішення суду в частині розміру шкоди змінити та стягнути всю заявлену до стягненню шкоду.

Заслухавши учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом КНПП «Цуманська пуща» від 03.07.2017 №32-ос ОСОБА_3 звільнено з посади начальника відділу відтворення та збереження рослинного та тваринного світу КНПП «Цуманська пуща». Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.09.2017 у справі №161/11916/17 ОСОБА_3 поновлено на посаді та стягнуто з КНПП «Цуманська пуща» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 25 085,58 грн. Постановами Апеляційного суду Волинської області від 16.11.2017 та Верховного Суду від 11.04.2018 дане рішення залишено без змін (т.1, а.с.201-212).

29.09.2017 ОСОБА_3 поновлено на посаді начальника відділу відтворення та збереження рослинного та тваринного світу КНПП «Цуманська пуща», що підтверджується копією наказу від 29.09.2017 №63-ос «Про поновлення на роботі ОСОБА_3 » (т.1, а.с.246).

В подальшому наказом директора КНПП «Цуманська пуща» від 10.10.2017 №68-ос ОСОБА_3 звільнено з посади начальника відділу відтворення та збереження рослинного та тваринного світу. Вказаний наказ ОСОБА_3 оскаржив в судовому порядку.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.03.2018 у справі №161/18657/17 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, визнання незаконними та скасування наказів відмовлено (т.1, а.с.183-188).

Постановою Апеляційного суду Волинської області від 31.05.2018 рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.03.2018 залишено без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 без задоволення (т.1, а.с.189-192).

Постановою Верховного Суду від 02.10.2019 у справі №161/18657/17 рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.03.2018 та постанову Апеляційного суду Волинської області від 31.05.2018 скасовано, частково задоволено касаційну скаргу ОСОБА_3 .. Визнано незаконним наказ від 10.10.2017 №68-ос, поновлено ОСОБА_3 на посаді начальника відділу відтворення та збереження рослинного та тваринного світу КНПП «Цуманська пуща» та стягнуто з КНПП «Цуманська пуща» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 234 531 грн. (т.1, а.с.193-200).

14.11.2019 ОСОБА_3 поновлено на посаді, що підтверджується копією наказу від 14.11.2019 №100-ос «Про поновлення на роботі ОСОБА_3 » (т.1, а.с.248).

Накази про звільнення ОСОБА_3 з посади начальника відділу відтворення та збереження рослинного та тваринного світу КНПП «Цуманська пуща» видавав та підписв ОСОБА_2 , що ним не заперечувалось та не спростовувалось.

На виконання рішень судів КНПП «Цуманська пуща» виплачено ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в загальному розмірі 259 616,58 грн., а саме:

1) 21.12.2017 року - 25 085,58 грн., що підтверджується платіжним дорученням №291 від 21.12.2017;

2) 28.11.2019 року - 215 359,76 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1 від 28.11.2019;

3) 09.12.2019 року - 19171,24 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1 від 09.12.2019 (т.1, а.с.250-252).

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли службова особа є винною в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу.

Суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов`язок покладається, якщо звільнення чи переведення відбулося з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі.( ст. 237 КЗпП України)

При незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу, невиконанні рішення про поновлення працівника на роботі, що мало місце після введення в дію п. 8 ч. 1 ст. 134 та нової редакції ст. 237 КЗпП України (з 11 квітня 1992 року), настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб і обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи може бути покладено при допущенні ними в цих випадках будь-якого порушення закону, а не лише явного, як передбачалось раніше.

Застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі п. 8 ч. 1 ст. 134 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов`язок з відшкодування шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якими затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі; відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційні факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені в порядку, передбаченому процесуальним законодавством, у процесуальній формі, а тому немає необхідності встановлювати їх знову.

Наведений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2021 року у справі № 332/832/18.

Суд першої інстанції, беручи до уваги зміст постанови Верховного Суду від 02.10.2019 року постановленої у справі №161/1865 за позовом ОСОБА_3 про поновлення на посаді дійшов обґрунтованого висновку, що вина ОСОБА_2 щодо незаконного звільнення ОСОБА_3 , доведена.

Забезпечення дотримання принципу правової визначеності потребує чіткого виконання сторонами та іншими учасниками справи вимог щодо строків звернення до суду, а від судів вимагається дотримуватися встановлених законом правил при прийнятті процесуальних рішень.

За змістом ч. 3 ст. 233 КЗпП України, для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

Днем виявлення шкоди необхідно вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником.

Право регресної вимоги до працівника виникає з часи виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі, і з цього часу обчислюється строк на пред`явлення регресного позову.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.09.2017 КНПП «Цуманська пуща» ОСОБА_3 21.12. 2017 року виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 25 085,58 грн. 21.12.2017, тому перебіг строку звернення до суду вищестоящого органу з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної незаконним звільненням працівника, в розмірі 25 085,58 грн. розпочався з дня проведення підприємством належної виплати, тобто з 21.12.2017.

Оскільки позивач звернувся до суду з даним позовом через установу поштового зв`язку 04.11.2020 (т.1, а.с.62), тобто поза межами річного строку з часу виплати підприємством ОСОБА_3 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 25 085,58 грн., суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні вимог у даній частині, вказавши про пропуск визначених законом строків для звернення до суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що строк звернення до суду слід відраховувати з моменту коли позивачем отримано листа прокуратури Волинської області від 17.12.2019 №05-1107вих19, суд вважає безпідставними та такими, що спростовуються нормами права, що регулюють спірні правовідносини. Позивач не позбавлений був можливості, з врахуванням наданих йому повноважень, завчасно дізнатись про виплату Ківерцівським національним природним парком "Цуманська пуща" коштів на виконання рішення суду про поновлення звільненого працівника.

Судом встановлено, що на визначення строку вимушеного прогулу ОСОБА_3 , а відтак і на визначення розміру оплати працівникові часу вимушеного прогулу вплинули суттєво строки розгляду справи №161/18657/17 (за позовом про скасування наказу про звільнення та поновлення працівника на посаді).

Так, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.03.2018 у справі №161/18657/17 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу було відмовлено. Постановою Апеляційного суду Волинської області від 31.05.2018 вказане рішення залишено без змін. Відтак, рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.03.2018 набрало законної сили 31.05.2018.

Постановою Верховного Суду від 02.10.2019 рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.03.2018 та постанову Апеляційного суду Волинської області від 31.05.2018 скасовано, частково задоволено касаційну скаргу ОСОБА_3 , визнано, зокрема, незаконним наказ від 10.10.2017 №68-ос, поновлено ОСОБА_3 на посаді начальника відділу відтворення та збереження рослинного та тваринного світу КНПП «Цуманська пуща» та стягнуто з КНПП «Цуманська пуща» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 234 531 грн. На розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу суттєво вплинула тривалість розгляду справи №161/18657/17 у судах.

Наведе свідчить про те, що відповідач ОСОБА_2 після ухвалення судом апеляційної інстанції судового рішення, а відповідно, набранням законної сили рішення суду першої інстанції про відмову у поновленні ОСОБА_3 на посаді, мав законні та обґрунтовані сподівання про те, що його рішення про звільнення працівника з посади відбулось у законний порядок.

Суд першої інстанції вірно врахував, що відповідно до листа Міністерства екології та природних ресурсів України від 31.07.2019 №5/5.1-13/8413-19 «Про доведення змін до річного та помісячного обсягу видатків загального фонду державного бюджету на 2019 рік» та доданих до нього документів було зменшено бюджетні асигнування на заробітну плату на суму 61 000 грн. (т.1, а.с.120-125). В результаті зменшення уточнений фонд оплати праці на 2019 рік становив 4 059 800 грн., фактично використані 4 059 800 грн. Тобто, додаткових коштів з державного бюджету на оплату праці працівників КНПП «Цуманська пуща» у 2019 році не виділялось, а навпаки відбулось зменшення бюджетних призначень. Відтак, виплата ОСОБА_3 коштів за час вимушеного прогулу була проведена в межах затвердженого фонду оплати праці.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що розмір шкоди, завданої незаконним звільненням працівника, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь КНПП «Цуманська пуща», підлягає зменшенню до 50 000 грн., що буде відповідати положенням ст. 11 ЦПК України.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права .

З врахуванням викладеного суд першої інстанції у повній мірі забезпечив права позивача, застосувавши норми норм права, які регулюють дані правовідносини та максимально дотримавшись балансу приватного та публічного інтересу.

На підставі наведеного, враховуючи встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача матеріальної шкоди, завданої внаслідок незаконного звільнення працівниці у зв`язку з оплатою останній середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Доводи апеляційної скарги про обґрунтованість позовних вимог є власним тлумаченням встановлених обставин справи, були предметом дослідження суду першої інстанції і їм суд в сукупності з іншими доказами по справі дав правильну юридичну оцінку.

Аргументи апеляційної скарги є ідентичними аргументам позовної заяви, не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України залишити без задоволення.

Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 15 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя:

Судді: