Справа № 522/4589/20
Провадження № 2/522/1950/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

при секретарі судового засідання Шеян І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одесі у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом про відшкодування матеріальної шкоди до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просить суд:

- солідарно стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розміру 62022 грн. 66 коп.

- солідарно стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на проведення оцінки вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу в розмірі 3000 грн. 00 коп.

- солідарно стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру в розмірі 840 грн. 80 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 18.11.2019 р. звернулася до Приморського відділу поліції в м. Одесі із заявою щодо хуліганських дій збоку громадянок ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які 18.11.2019 р. знаходячись за адресою АДРЕСА_1 пошкодили належний позивачу на праві власності, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , автомобіль марки Mazda CX-3, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Листом від 10.12.2019 р. за вих. № 36/ЕО-59798 Приморським ВП в м. Одесі повідомлено позивача, що відносно відповідачів були складені протоколи за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, які були направлені до Приморського районного суду м. Одеси для вирішення питання по суті та повідомлено, що позивачу необхідно звернутися до суду в порядку справ цивільного судочинства за для відшкодування матеріального збитку.

Суддями Приморського районного суду м. Одеси Попревич Віктором Михайловичем та Осіік Дмитром Валерійовичем , у справах № 522/21273/19, № 522/21274/19 винесено постанови, якими ОСОБА_2 і ОСОБА_3 було визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП.

Згідно змісту вищезазначених постанов, що відповідачі, знаходячись 18.11.2019 р. приблизно о 04 годині 40 хвилин на автомобільній парковці біля закладу «Тераса» пляж Ланжерон у місті Одесі, пошкодили автомобіль ОСОБА_1 шляхом подряпин та побиття.

У зв`язку із тим, що відповідачі не погодилися добровільно здійснити відшкодування матеріального збитку, який був завданий їх протиправними діями, позивач для визначення вартості відновлюваного ремонту транспортного засобу, звернулася до ТОВ «Клевер Експерт».

Експертом ТОВ «Клевер Експерт» завчасно було повідомлено відповідачів (електронні повідомлення № 000327 та № 000325) про огляд 23.01.2020 р. о 15 годинні 00 хвилин автомобіля марки Mazda CX-3, р/н НОМЕР_2 .

Після сплати ТОВ «Клевер Експерт» за проведення оцінки вартості матеріального збитку в розмірі 3000 грн. 00 коп., позивачу був наданий звіт про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 36/01-20 від 27.01.2020 р.

Згідно висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 36/01-20, вартість матеріально збитку склала 62022 грн. 66 коп.

Станом на даний час, відповідачі ніяким чином не зверталися до ОСОБА_1 з питанням досудового врегулювання майнової шкоди, яку останні завдали внаслідок своїх дій.

Посилаючись, на ст. 22, 1166, 1990, 1192 Цивільного кодексу позивач просив про задоволення позову.

13.04.2021 р. представником відповідача ОСОБА_2 надані пояснення, мотивуючі їх тим, що позовна заява необґрунтована та є такою, яка подана з порушенням вимог цивільного процесуального законодавства України з наступних підстав.

Позивач у своїй заяві, посилаючись на Постанови Приморського районного суду м. Одеси у справах № 522/21278/19 та № 522/21274/19, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , знаходячись 18.11.2019 р. на автомобільній парковці біля закладу «Тераса» пляж Ланжерон, пошкодили авто позивача шляхом подряпин та побиття.

Вищевказаною постановою не визначено чіткий характер вчинених ОСОБА_5 пошкоджень транспортного засобу Мазда СХ-3, який належить на праві власності позивачу, так як фактично ОСОБА_2 не здійснювала жодних пошкоджень вказаному транспортному засобу.

Крім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів до суду, які б підтверджували наявність складу правопорушення: протиправна поведінка заподіювана шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою

заподіювана, вина. Відсутні будь-які докази того, що саме ОСОБА_5 своїми діями пошкодила автомобіль позивача шляхом подряпин та побиття.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 Цивільного кодексу України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, які особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Для настання деліктної відповідальності за статтями 1166, 1167 ЦК України необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювана шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювана; вина.

Не зважаючи на те, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, позивач повинен довести, що протиправні дії вчинено саме особою, до якої пред`явлено позов.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй Постанові № 591/5118/14-ц від 10.06.2019 р.

Згідно статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Для встановлення в судовому засіданні вказаних вище фактів, судом досліджується показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Так, позивач в своїй позовній заяві зазначає, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , знаходячись 18.11.2019 приблизно о 04 годині 40 хвилин на автомобільній парковці біля закладу «Тераса» пляж Ланжерон, пошкодили автомобіль позивача шляхом подряпин та побиття, чим завдали останній матеріального збитку у сумі 62022 грн. 66 коп.

Позивач зазначає, що дану суму було встановлено висновком ТОВ «Клевер Експерт». Так, після сплати ТОВ «Клевер Експерт» за проведення оцінки вартості матеріального збитку у розмірі 3000 грн. 00 коп., позивачу був наданий звіт про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 36/01-20 від 27.01.2020 р.

Згідно з цим висновком експерта сума матеріального збитку становить 62022 грн. 66 коп. та витрати на проведення експертизи становлять 3000 грн.

Вищезазначену суму позивач просить солідарно стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на свою користь.

З даними висновками ОСОБА_2 не погоджується з наступних підстав.

Відповідно до висновку експерта № 36/01-20 експертиза проводилася в період з 23 по 27.01.2020 р., тобто після спливу більш ніж 2 місяці з дати, нібито, нанесення пошкоджень.

ОСОБА_2 і її представник вважають, що за такий достатній період часу, а саме з моменту заподіяння шкоди авто на автомобільній парковці 18.11.2019 р. до проведення оціночної експертизи в період з 23 по 27 січня 2020 р. на автомобілі могли з`явитись інші пошкодження, а сама позивач затягнула час для проведення експертизи, з метою отримати відшкодування за пошкодження авто, які не завдавали ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Крім того, позивач вказує, що експертом ТОВ «Клевер Експерт» завчасно було повідомлено ОСОБА_2 і ОСОБА_3 (електронні повідомлення № 000327) про огляд 23.01.2020 р. о 15:00 автомобіля марки Махсіа СХ-3, р/н НОМЕР_2 .

В даному електронному повідомлені зазначена адреса ОСОБА_2 , а саме: АДРЕСА_2 ., де відповідач зареєстрована, але фактично не проживає.

Відповідно до позовної заяви, яка була складена особисто позивачем, останній було відомо про фактичне місце проживання ОСОБА_2 , так як в інформації щодо відповідача було зазначено дві адреси: адреса реєстрації та фактична адреса ( АДРЕСА_3 ).

Відповідач вважає, що позивач навмисно не повідомила експерта про фактичну адресу відповідача ОСОБА_2 ,, щоб остання відправила повідомлення про огляд авто на адресу реєстрації, так як знала, що ОСОБА_2 його не отримає та з`явитись для належного проведення огляду авто не зможе.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_2 , що висновок експерта являється неналежним та недопустимим доказом у справі, тому посилання на нього при вирішенні справи є неможливим.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 43 ЦПК України, просить суд врахувати позицію відповідача, що викладена у письмових поясненнях та відмовити у задоволенні вказаної позовної заяви

В свою чергу, 07.06.2021 р. представником позивача надані додаткові пояснення, в яких надав роз`яснення пояснення представника ОСОБА_2 .

У своїх поясненнях представник Відповідача 1 зазначає, що Позивач повинен довести, що протиправні дії вчинено саме особою, до якої пред`явлено позов.

19.04.2021 р. представником позивача була подана заява про ознайомлена з матеріалами справ № 522/21273/19 і 522/21274/19. У даних справах Відповідача 1 і Відповідача 2 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП.

Відповідно до пояснень Відповідача 1, що містяться у справі № 522/21273/19 і які були відібрані в приміщенні Приморського ВП в м. Одесі, остання пояснила наступне: «Эта ситуация в целом меня очень возмутила и я решила вернуться с ней поговорить, но дверь она не окрыла, поэтому и решила ей отомстить и немного подпортила машину сметаной, яйцами, мукой и поцарапала. Залезла на крышу машины и запечатлила этот момент».

Також у справі № 522/21274/19 містяться пояснення Відповідача 2, а саме: «Я сразу забрала ее мы поехали в Гранат на ул. Екатерининскую пить кофе. Когда мы сидели, у нас с ОСОБА_9 созрел план отомстить ОСОБА_6 за ее поведение, и решили поехать и подпортить ее автомобиль. Мы взяли такси, по пути купили: муку, сметану и яйца и поехали на Ланжерон к « Терассе » к ее автомобилю. Приехав на место я и ОСОБА_7 начали забрасывать автомобиль ОСОБА_10 марки «Мазда Сх 3» красного цвета всем этим, а после поцарапали автомобиль ножем. А после этого ОСОБА_7 залезла на автомобиль и начала на нем прыгать. Все это я снимала на телефон и выложила в сторисс на свою страничку инстаграм «ІНФОРМАЦІЯ_2». Таким образом мы с ОСОБА_9 отомстили ОСОБА_6 за ее поведение, чтоб она знала свое место и кто она по жизни!». Дані пояснення також були відібрані у Відповідача 2 в приміщенні Приморського ВП в м. Одесі.

Зважаючи на викладене вище склад правопорушення для настання деліктної відповідальності за статтями 1166, 1167 ЦК України наявний і всі його складові встановлені під час розгляду справ № 522/21273/19 і 522/21274/19.

Дане твердження підтверджується заявами Відповідачів на ім`я голови Приморського районного суду м. Одеси, в яких вони просять розглядати адміністративні справи за їх відсутністю і свою провину визнали повному обсязі.

Пунктом 4 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Представник Відповідача 1 не погоджується із звітом про оцінку вартості матеріально збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 36/01-20 від 27.01.2020 р. мотивуючи це тим, що дана експертиза проводилася в період з 23.01.2020 р. по 27.01.2020 р., тобто після спливу більш ніж 2 місяців з дати нанесення пошкоджень.

Відповідно до листа Приморського ВП в м. Одесі від 10.12.2019 р. № 36/ЕО-59798 ОСОБА_1 повідомили, що у відношенні гр. ОСОБА_3 і гр. ОСОБА_2 , було складено протоколи за ст. 173 КУпАП, які були направлені до Приморського районного суду м. Одеси для вирішення питання по суті.

Одночасно повідомили, що для відшкодування матеріального збитку, моєму клієнту рекомендовано звернутися до суду в порядку справ цивільного судочинства.

Законодавством України встановлено, що без визнання вини Відповідачів в скоєні адміністративного правопорушення звертатися із позовом про відшкодування майнової шкоди не має підстав, керуючись даною обставиною було прийнято рішення зачекати розгляду справ відповідно до КУпАП перед тим, як проводити оцінку вартості матеріального збитку.

23.01.2020 р. у справі № 522/21273/19 відносно Відповідача 1 винесена постанова, якою її визнали винною в скоєні адміністративного правопорушення. І в період, як зазначає представник Відповідача 1, був складений звіт про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 36/01-20.

Також представником Відповідача 1 не надано роз`яснень законодавчого врегулювання строків проведення оцінки вартості матеріального збитку.

Відносно фактичного місця проживання Відповідача 1 за адресою іншою ніж адреса реєстрації, повідомляємо наступне.

Пунктом 12 Правил реєстрації місця проживання, що затверджені постановою КМУ від 02.2016 р. № 207, встановлено наступне: Особи, які не проживають за зареєстрованим місцем проживання більше одного місяця … зобов`язані письмово повідомити відповідному органу реєстрації про своє місце перебування». В даному випадку це Центр надання адміністративних послуг, а Відповідачем 1 не надано письмового повідомлення про своє місце перебування.

Також Відповідачем 1 не надано ніяких підтверджуючих документів, що остання фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 (договір оренди тощо).

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначений обов`язок кожної сторони о необхідності довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Все що Позивачем було зазначено в позові є достовірним та обґрунтовано належними способами.

У зв`язку із тим, що ч. 1 ст. 76 ЦПК України під фактами розуміється дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги Позивача. За визначеним переліком ч. 2 цієї статті такі данні встановлюються наступними способами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показанням свідків.

З огляду на вищевикладене Відповідачем 1 не надано жодних доказів, які спростовують факти викладені в Позові про відшкодування майнової шкоди.

Інших заяв по суті справи учасниками справи подано до суду не було.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10.04.2020 р. у справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 20.07.2020 р.

У судове засідання 20.07.2020 р. з`явився представник позивача, відповідачі не з`явилися, про час та місце розгляду справи сповіщалися належним чином, причини неявки суду не повідомили. Керуючись ст. 223 ЦПК України розгляд справи відкладено на 27.10.2020 р.

20.07.2020 р. судом повторно направлено відповідачам судові повістки про виклик до суду на 27.10.2020 р.

У зв`язку із перебуванням судді на лікарняному, розгляду цивільної справи відкладено на 02.02.2021 р.

У судове засідання 02.02.2021 р. з`явився представник позивача, відповідачі не з`явилися, від представника ОСОБА_2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Суд клопотання задовольнив, розгляд справи відкладено на 13.04.2021 р.

Представником відповідача ОСОБА_2 13.04.2021 р. до суду подано пояснення, яким відповідач ОСОБА_2 просить врахувати її позицію та відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 і подано клопотання про виклик свідків.

У судове засідання 13.04.2021 р. з`явився представник позивача, відповідач ОСОБА_2 і її представник, відповідач ОСОБА_3 не з`явилася. Суд керуючись ст. 223 ЦПК України розгляд справи відклав на 07.06.2021 р.

14.04.2021 р. направлено відповідачу ОСОБА_3 судову повістку про виклик до суду на 07.06.2021 р.

Представником позивача 07.06.2021 р., в порядку ст. 43 ЦПК України подані додаткові пояснення на пояснення представника відповідача ОСОБА_2 від 13.04.2021 р.

07.06.2021 р. задовольняючи клопотання представників відповідачів суд протокольною ухвалою оголосив по справі перерву до 28.09.2021 р. о 10 год. 00 хв.

28.09.2021 р. визнав неявку представника відповідача 1 і самого відповідача неповажною і продовжив розгляд справи за відсутності належно сповіщених учасників справи.

У судовому засіданні 28.09.2021 р. судом протокольною ухвалою було оголошено перерву в судовому засіданні до 09.11.2021 р. о 13 год. 30 хв.

У судовому засіданні 09.11.2021 р. судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Приморським ВП в м. Одесі повідомлено позивача, що відносно відповідачів були складені протоколи за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, які були направлені до Приморського районного суду м. Одеси.

Суддями Приморського районного суду м. Одеси Попревич В.М. та Осіік Д.М. , у справах № 522/21273/19, № 522/21274/19 винесено постанови, якими ОСОБА_2 і ОСОБА_3 . було визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП.

Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 36/01-20 від 27.01.2020 р. ТОВ «Клевер Експерт», вартість матеріально збитку склала 62022 грн. 66 коп.

Позивач звернулася до суду з метою відшкодування матеріальної шкоди в солідарному порядку від відповідачів.

Представником відповідача 1 поясненнями від 13.04.2021 р. заперечує проти задоволення позовної заяви.

Внаслідок відкладення розгляду справи на 07.06.2021 р., представником позивача на пояснення відповідача 1, надані додаткові пояснення приводу викладених обставин.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановлених цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб.

Нормами ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

За п. 1 ч. 1 ст. 22 ЦК під збитками розуміється втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Частиною 1 ст. 1190 ЦК України передбачено, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України, міжнародними угодами, на підставі договору, а також на вимогу однієї з сторін угоди та за згодою сторін.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Пунктом 4 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначений обов`язок кожної сторони о необхідності довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 7 ст. 82 ЦПК України встановлена заборона суду збирати докази, що стосуються предмету спору з власної ініціативи.

Як встановлено судом Позивач є власником автомобіля марки Mazda CX-3, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Внаслідок дій відповідачів, відповідно до постанов Приморського районного суду м. Одеси у справах № 522/21273/19 від 23.01.2020 р. і № 522/21274/19 від 27.02.2020 р., відповідачі, знаходячись 18.11.2019 р. приблизно о 04 годині 40 хвилин на автомобільній парковці біля закладу «Тераса» пляж Ланжерон, пошкодили автомобіль позивача шляхом подряпин та побиття, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 було визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП.

Як зазначає представник відповідача 1, настання деліктної відповідальності за статтями 1166, 1167 ЦК України необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювана шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювана; вина.

Суд погоджується із представником відповідача 1 про необхідність складу правопорушення в діях відповідачів.

Керуючись ст. 12 ЦПК України, суд забезпечуючи змагальність сторін, а також дослідивши всі докази, що надані сторонами відповідно до глави 5 ЦПК України, із змісту додатків до пояснення представника позивача встановлено, що в матеріалах справ Приморського районного суду м. Одеси № 522/21273/19 та № 522/21274/19 містяться пояснення відповідачів та їх заяв на ім`я голови Приморського районного суду м. Одеси, ці дані є складовою правопорушення для настання деліктної відповідальності за статтями 1166, 1167 ЦК України, що також узгоджується із висновком Верховного Суду у постанові № 591/5118/14-ц від 10.06.2019 р.

Суд зауважує, що судочинство здійснюється на засадах змагальності, кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу свої вимог або заперечень, суд в свою чергу не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім випадків передбачених ст. 81 ЦПК України.

Для визначення вартості матеріального збитку заподіяного позивачу відповідачами, суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Клевер Експерт» надано звіт про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 36/01-20 від 23.01.2020 р. і відповідно до даного звіту вартість матеріально збитку склала 62022 грн. 66 коп.

У постанові Верховного Суду від 31.10.2019 р. по справі № 522/1597/15-ц суд зауважив проте що, визначення вартості матеріального збитку шляхом проведення незалежної оцінки (виконавець - оцінювач транспортних засобів) або автотоварознавчого дослідження (виконавець - судовий автотоварознавець) відповідає вимогам ст. 7 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», в якій сказано що проведення незалежної оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування, під час вирішення спорів та в інших випадках.

І таким чином, аналіз вище вказаних норм дає підстави для висновку, що підставою для стягнення з відповідачів вартості збитків є наявність вини таких осіб у скоєні адміністративного правопорушення та оцінки розміру завданої шкоди у відповідності до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 81 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України.

За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи, а також з урахуванням встановленої вини з боку відповідачів, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, тому ОСОБА_1 має право на відшкодування судових витрат у вигляді судового збору у розмірі 840 гривень 80 коп.

Керуючись ст.ст. 11, 1166,1187, 1191, 1192 ЦК України ст. ст. 2, 5, 10, 12, 137,141, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_5 ) та ОСОБА_3 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_6 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб-платника податків НОМЕР_3 ) матеріальну шкоду в розмірі 62022 (шістдесят дві тисячі двадцять дві ) гривні 66 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_5 ) та ОСОБА_3 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_6 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб-платника податків НОМЕР_3 ) витрати на проведення оцінки вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу в розмірі 3000 (три тисячі ) гривень 00 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_5 ) та ОСОБА_3 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_6 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб-платника податків НОМЕР_3 ) витрати на судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру в розмірі 840 (вісімсот сорок ) гривень 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення суду складено 10 листопада 2021 року.

Суддя Ю.Б. Свячена

09.11.21