Справа № 930/3139/19
Провадження № 22-ц/801/40/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Науменко С. М.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2021 рокуСправа № 930/3139/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Оніщука В.В (суддя-доповідач),

суддів: Голоти Л.О., Рибчинського В.П.,

з участю секретаря судового засідання Очеретної М.Ю.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Ковалівська сільська рада Немирівського району,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 цивільну справу за апеляційною скаргою Вінницької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Ковалівської об`єднаної територіальної громади Немирівського району Вінницької області на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 12 березня 2020 року, постановлене в складі судді Науменка С.М., в залі суду,

встановив:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Ковалівської сільської ради Немирівського району про визнання права на земельну частку (пай).

Позовні вимоги мотивовано тим, що загальними зборами колгоспників колгоспу «40-річчя Жовтня» с. Воловодівка Немирівського району Вінницької області (протокол №1 від 09 лютого 1990 року) ОСОБА_1 було прийнято в члени колгоспу.

Загальними зборами колгоспників колгоспу «40-річчя Жовтня» с. Воловодівка Немирівського району Вінницької області (протокол №3 від 27 листопада 1992 року) колгосп «40-річчя Жовтня» с. Воловодівка Немирівського району Вінницької області реорганізовано в колективне сільськогосподарське підприємство «Сібок» с. Воловодівка Немирівського району Вінницької області.

Загальними зборами членів колективного сільськогосподарського підприємства «Сібок» с. Воловодівка Немирівського району Вінницької області (протокол №1 від 15 лютого 1997 року) колективне сільськогосподарське підприємство «Сібок» с. Воловодівка Немирівського району Вінницької області реорганізовано в сільськогосподарське закрите акціонерне товариство «Воловодівка» с. Воловодівка Немирівського району Вінницької області.

Оскільки ОСОБА_1 на час одержання КСП «Сібок» с. Воловодівка Немирівського району Вінницької області державного акта на право колективної власності на землю залишався членом даного КСП, то має право на земельний пай, тобто на його ім`я помилково не видали Сертифікат на право на земельну частку (пай) при розпаюванні землі.

Колишні члени КСП «Сібок» вже отримали Сертифікати на право на земельну частку (пай) та в послідуючому державні акти на земельну частку (пай).

Згідно інформації Ковалівської сільської ради, розмір земельної частки паю по «Сібок» с. Воловодівка Немирівського району становить 5.05 га.

На підставі викладеного, керуючись ст. 22 ЗК України, Указом Президента «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року, ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», ОСОБА_1 просив визнати за ним право на земельну частку (пай) в землях колективної власності колишнього КСП «Сібок» с. Воловодівка Немирівського району Вінницької області в умовних кадастрових гектарах 5,05 га за рахунок вільних земель запасу на території Ковалівської сільської ради Немирівського району Вінницької області.

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 12 березня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Ковалівської сільської ради Немирівського району про визнання права на земельну частку (пай) задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) в землях колективної власності колишнього КСП «Сібок» с. Воловодівка Немирівського району Вінницької області в умовних кадастрових гектарах 5,05 га за рахунок вільних земель запасу на території Ковалівської сільської ради Немирівського району Вінницької області.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що з 10.11.1989 позивач був прийнятий в члени колгоспу «40 річчя Жовтня» с. Воловодівка Немирівського району та був членом цього підприємства, однак не може реалізувати своє право на земельну ділянку, тому у відповідності до ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право позивача шляхом винесення рішення про визнання за позивачем права на земельну частку (пай).

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Вінницька обласна прокуратура, яка діє в інтересах держави в особі Ковалівської об`єднаної територіальної громади Немирівського району Вінницької області подала апеляційну скаргу, у якій зазначає, що рішення суду не відповідає вимогам чинного законодавства та підлягає скасуванню.

Також у апеляційній скарзі зазначено, що правові підстави для визнання за ОСОБА_1 права на земельну частку (пай) відсутні, оскільки позивача не було включено до списку осіб членів КСП «Сібок», що долучався до державного акту на право колективної власності на землю, який був виданий 06.07.1995 і позивач не отримував сертифікат про право на земельну частку (пай).

Разом з тим, вирішення питання щодо не включення підприємством особи до списку громадян, які мають право на земельну частку (пай), має на меті оскарження дій чи бездіяльності цього підприємства, що вказує на необхідність залучення до участі у справі у такому випадку відповідної юридичної особи або її правонаступника. При цьому, у передбачений законом строк позивач з даним позовом до суду не звернувся.

Обставин, які упродовж такого тривалого часу перешкоджали йому звернутися до суду за захистом своїх прав останнім не наведено, питання про поновлення пропущеного строку не ставив.

Крім того, визнання позову відповідачем у цій справі також не є підставою для задоволення позову.

На підставі викладеного Вінницька обласна прокуратура, яка діє в інтересах держави в особі Ковалівської об`єднаної територіальної громади Немирівського району Вінницької області просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу впродовж встановленого апеляційним судом строку не надходив.

В судовому засіданні представник Вінницької обласної прокуратури апеляційну скаргу підтримав з посиланням на викладені в ній обставини.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, при цьому надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Представник Ковалівської об`єднаної територіальної громади Немирівського району Вінницької області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив, а тому згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вищевказаним вимогам закону не відповідає.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 з 10.11.1989 був прийнятий в члени колгоспу «40 річчя Жовтня» с. Воловодівка Немирівського району та був членом цього підприємства, що підтверджується копією трудової книжки НОМЕР_1 . (а.с. 8-9)

Наведене також підтверджується архівною довідкою Немирівської районної державної адміністрації №01-21-184 від 13.08.2019. (а.с. 10)

Згідно з довідкою Відділу у Немирівському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, державний акт на право колективної власності КСП «Сібок» с. Воловодівка Немирівського району Вінницької області було видано 06.07.1995.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку.

Частиною третьою указаної статті передбачено, що право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до частини дев`ятої статті 5 ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року) кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Згідно з вимогами частини першої статті 22 ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право.

Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Вартість земельної частки (паю) для кожного підприємства, кооперативу, товариства визначається виходячи з грошової оцінки переданих у колективну власність сільськогосподарських угідь, що обчислюється за методикою грошової оцінки земель, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та кількості осіб, які мають право на земельну частку (пай).

Розміри земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах визначаються виходячи з вартості земельної частки (паю) та середньої грошової оцінки одного гектара сільськогосподарських угідь для даного підприємства, кооперативу, товариства.

Розміри земельної частки (паю) обчислюються комісіями, утвореними у підприємствах кооперативах, товариствах з числа їх працівників. Рішення щодо затвердження обчислених цими комісіями розмірів земельної частки (паю) по кожному підприємству, кооперативу, товариству окремо приймається районною державною адміністрацією.

Згідно з вимогами статей 22, 23 ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року) та зазначеного указу особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в членах КСП на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання КСП цього акта.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Відповідно до пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року правила цього Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред`явлення яких, установлений законодавством, що діяло раніше, не закінчився до набрання чинності зазначеним Кодексом.

Згідно зі статтею 71 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на час виникнення правовідносин, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

Відповідно до статті 75 ЦК УРСР позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін.

Згідно з вимогами статті 76 ЦК УРСР перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Винятки з цього правила, а також підстави зупинення і перериву перебігу строків позовної давності встановлюються законодавством Союзу РСР і статтями 78 і 79 цього Кодексу.

Відповідно до статті 80 ЦК УРСР закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд, арбітраж або третейський суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові.

Отже, на момент отримання 06 липня 1995 року КСП «Сібок» державного акта на право колективної власності на землю позивач був членом цього КСП і мав право на внесення до списку осіб на розпаювання землі, однак не був включений до такого списку, тому позовні вимоги є обґрунтованими.

Проте, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог з огляду на пропуск позивачем строку звернення до суду з даним позовом.

Так, з матеріалів справи слідує, що право на позов у ОСОБА_1 виникло ще у 1995 році, тому трирічний строк позовної давності, встановлений статтею 71 ЦК УРСР 1963 року, минув ще до набрання чинності ЦК України 2003 року, а тому суд зобов?язаний самостійно застосувати наслідки його спливу, без подання відповідної заяви іншою стороною у справі.

З позовом про визнання права на земельну частку (пай) позивач звернувся лише у грудні 2019 року.

Клопотання про поновлення пропущеного строку на звернення до суду за захистом свого порушеного права та доказів поважності його пропуску позивачем не надано.

Зважаючи на те, що факт розпаювання земель є загальновідомим та з матеріалів справи слідує, що позивач після отримання КСП «Сібок» державного акта на право колективної власності на землю працював у зазначеному підприємстві до 2006 року, а тому міг дізнатися про порушене право раніше.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 27 вересня 2019 року у справі №139/925/18.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з частиною першою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведені обставини, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Вінницької обласної прокуратури, подана в інтересах держави в особі Ковалівської об`єднаної територіальної громади Немирівського району Вінницької області підлягає задоволенню, а рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 12 березня 2020 року скасуванню з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки у справі, що розглядається, у задоволенні позову відмовлено, тому в порядку частини першої статті 141, підпунктів «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь Вінницької обласної прокуратури підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 152,60 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Вінницької обласної прокуратури, подану в інтересах держави в особі Ковалівської об`єднаної територіальної громади Немирівського району Вінницької області задовольнити.

Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 12 березня 2020 року скасувати та постановити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Ковалівської сільської ради Немирівського району про визнання права на земельну частку (пай), відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Вінницької обласної прокуратури судовий збір за подання до суду апеляційної скарги в сумі 1 152,60 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: В. В. Оніщук

Судді: Л. О. Голота

В. П. Рибчинський