РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2021 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Галінської В.В.

секретар судового засідання Калетинець Т.В.,

справа №569/12815/21

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дітей,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання їх дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 липня 2017 року в справі № 569/9312/17 в твердій грошовій сумі в розмірі по 900 грн. на кожну дитину щомісячно та стягувати починаючи з дня набрання рішенням законної сили з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їх дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дітьми повноліття; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені додаткові витрати на утримання неповнолітніх дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 14462,50 грн..

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24 липня 2017 року в справі № 569/9312/17 з відповідача стягнуто на її користь аліменти на утримання їх спільних дітей у твердій грошовій сумі по 900 грн. щомісячно на кожну дитину. Відповідач свідомо ухиляється від участі в додаткових витратах на утримання їх доньок, їх оздоровленні, організації дозвілля на канікулах тощо. Фактично з самого моменту розлучення та по теперішній час, вона намагаєся налагодити нормальний зв"язок їх дітей із їхнім батьком, щодо прийняття ним участі у вихованні дітей, їх утриманні, розвитку їх здібностей та забезпечення їх всім необхідним для нормального розвитку та становлення. Відповідач добровільно не бере участі у додаткових витратах пов"язаних з купівлею необхідного шкільного інвентарю (підручники, зошити, олівці, шкільне харчування) одягу, предметів розвитку, ліків тощо. Всі питання щодо утримання та розвитку їх доньок вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Діти щороку оздоровлюються на морі і таборах виключно за її рахунок.

Вказує, що діти в період з грудня 2020 року по травень 2021 року проходили курс лікування зубів в стоматологічній клініці " ІНФОРМАЦІЯ_5 ", що знаходиться по АДРЕСА_1 . Крім цього, їх старша донька, ОСОБА_5 проходить ортодонтичне лікування в цій клініці у зв"язку з вадою закладки зубного ряду. Встановлення брекет-системи коштує 24000 грн. Дане лікування також потребує щомісячного обстеження з метою хірургічної корекції, що в свою чергу передбачає додаткові фінансові затрати орієнтовно в сумі 1000 грн. щоразу. В загальному вона витратила 28 925 грн., а відтак половина складає 14462,5 грн..

Ухвалою суду від 07 липня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 06 серпня 2021 року з повідомленням (викликом) сторін. Визначено сторонам строк для подання відзиву, відповіді та заперечень.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила позов задоволити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову. Додатково вказав, що його матеріальне становище не покращилося, окрім того він на сьогодні є опікуном над недієздатною матір"ю ОСОБА_6 ..

Заслухавши виступи сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу мають дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 змінено ім"я з ОСОБА_7 на ОСОБА_5 ) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , атктовий запис №2391 та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , актовий запис №1311.

Згідно рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 липня 2017 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 900,00 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 15.06.2017 року і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою ВРУ від 27.02.1991 № 789-XII, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України, батьки зобов"язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідност. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов"язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов"язків щодо дитини.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина..

Згідно зі ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров"я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв"язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв"язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров"я когось із них.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо.

Під зміною сімейного стану розуміється з"явлення у сім"ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов"язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні.

Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров"я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров"я платника аліментів.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини третьої статті 181 СК України).

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

За положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов"язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі") (постанова Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13).

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов"язаний з"ясувати матеріальний та сімейний стан, як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров"я.

Як вбачається з матеріалів справи позивачка просить змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку заробітку (доходу) батька, маючи на меті збільшити розмір аліментів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Проте, належних та допустимих доказів того, що після ухвалення рішення у відповідача покращилося матеріальне становище, або змінились обставини, визначені ст.192 СК України, що дають підстави для збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення, позивачем суду не надано.

Також, позивачем не надано і доказів зміни її матеріального чи сімейного стану, стану здоров"я, внаслідок чого виникла необхідність у збільшенні розміру аліментів.

Інші доводи позивача не можуть бути прийняті судом, оскільки не відносяться до безумовних підстав для зміни способу стягнення аліментів.

Натомість відповідачем надано суду рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 14 лютого 2020 року, згідно якого заяву ОСОБА_2 задоволено. Визнано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 недієздатною. Встановлено опіку над ОСОБА_6 та призначено ОСОБА_2 опікуном ОСОБА_6 , тобто після винесення рішення суду у відповідача з"явилася особа, що перебуває на його утриманні.

Таким чином, враховуючи те, що позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження факту покращення майнового становища платника аліментів, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про зміну способу стягнення аліментів.

Щодо вимоги про стягнення додаткових витрат на дітей, то суд зазначає наступне.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов"язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв"язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставин підлягають доведенню в судовому засіданні безпосередньо особою, яка пред"явила такий позов.

Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов"язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно..

За положеннями вищевказаної статті передбачено, що доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесено додаткові витрати на утримання дітей на загальну суму 28 925,00 грн., що підтверджується Актами виконаних робіт та відповідно квитанціями.

Суд погоджується з позовною вимогою про стягнення з відповідача додаткових витрат на дітей, які вже були понесені позивачем в розмірі 50% їх фактичного понесення, що становить 14462,50 грн.

Отже, станом на сьогоднішній день сума фактично понесених позивачем додаткових витрат на дітей склала 28925,00 грн., через що до стягнення з відповідача підлягає половина від вартості таких витрат, що не буде суперечити основоположним засадам справедливості, добросовісності та розумності, які застосовуються до регулювання сімейних відносин відповідно до ч. 9 ст. 7 СК України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Приймаючи до уваги, що позивач при подачі до суду позовної заяви була звільнена від сплати судового збору, та враховуючи положення ст.141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 908,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дітей - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені додаткові витрати на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 14462,50 грн.

В задоволенні позовних вимог про зміну способу стягнення аліментів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід державного бюджету 908,00 грн судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РПОКПП НОМЕР_3 ,

відповідач - ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 .

Повне судове рішення складене 10 серпня 2021 року.

Суддя -