ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/1663/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Грох Л.М., Костенка А.М.

секретар судового засідання - Чебан О.М.,

з участю апелянта ОСОБА_1 , представника АТ «Укртелеком» Кривого В.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 вересня 2021 року, суддя Продан Б.Г., у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕСУ», Акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Хмельницької філії про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

В квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ТОВ «ЕСУ», АТ «Укртелеком» в особі Хмельницької філії про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування позову зазначив, що з 04.09.1998 року по квітень 2016 року він працював начальником першого відділу, потім по листопад 2018 року працював провідним інженером зі спецроботи в Хмельницькій філії ПАТ «Укртелеком», потім на посаді старшого спеціаліста служби ЦЗМП Львівської філії ПАТ «Укртелеком». Наказом директора Львівської філії ПАТ «Укртелеком» був звільнений з посади за п. 1 ст. 40 КЗпП. Зазначив, що ТОВ «ЕСУ» не виконало стосовно нього, як працівника АТ «Укртелеком» розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.10.2010 року №1948-р., яким затверджено Умови проведення конкурсу з продажу пакета акцій ВАТ «Укртелеком», зокрема п. з), статті 3, згідно якого воно було зобов`язане забезпечити у соціальній діяльності товариства щорічне підвищення розміру заробітної плати кожного працівника не менш як на індекс інфляції за відповідний попередній рік.

З урахуванням зменшення позовних вимог ОСОБА_1 просив суд визнати невиконання ТОВ «ЕСУ» щодо нього зазначеного розпорядження та зобов`язати АТ «Укртелеком» в особі Хмельницької філії провести перерахунок його заробітної плати, врахувавши щорічне підвищення розміру заробітної плати на індекс інфляції за відповідний попередній рік з часу проведення приватизації ПАТ «Укртелеком» ТОВ «ЕСУ» по квітень 2016 року та стягнути недонараховану частину заробітної плати та компенсацію за невиплачену зарплату за 2011-2016 роки.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09.09.2021 рокув задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав належних та допустимих доказів невиконання ТОВ «ЕСУ» щодо нього розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.10.2010 року №1948-р. Розпорядження КМУ №1948-р регулює правовідносини приватизації державних підприємств, а не трудові правовідносини. Фонд державного майна України, як уповноважений державний орган з питань приватизації, надав роз`яснення, що для потенційного покупця акцій ПАТ «Укртелеком» приватизаційна вимога проводити щорічне підвищення заробітної плати на індекс інфляції означає забезпечення покупцем акцій здійснення індексації заробітної плати відповідно до вимог закону, а не підвищення заробітної плати, як тлумачить позивач. Також зазначив, що жодних цивільних правовідносин між відповідачами по справі та позивачем за наслідком укладення договору №КПП-582 купівлі-продажу акцій ВАТ «Укртелеком» від 11.03.2011 року не виникало, в той час як повнота нарахування та виплати заробітної плати позивачу підтверджується висновком Державної інспекції з праці, яка в період з 13.06.2016 року по 17.06.2016 року провела перевірку додержання законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування в ПАТ «Укртелеком», зокрема і Хмельницькій філії ПАТ «Укртелеком», за результатами якої жодних порушень в сфері оплати праці виявлено не було.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Зазначив, що щорічне підвищення розміру заробітної плати не менш як на індекс інфляції за відповідний попередній рік це не індексація грошових доходів населення, яка передбачена Законом України «Про індексацію грошових доходів населення». Посилання відповідача на лист ФДМ України від 04.03.2011 року, №10-25-3085 є необґрунтованим, оскільки вказаний лист має інформаційний а не нормативний характер. В архівних відомостях про нарахування та виплату заробітної плати, долучених АТ «Укртелеком» невірно вказана посада позивача та зазначена інформація про нараховану та виплачену заробітну плату, що відрізняється від інформації, наданій органам пенсійного фонду. Також судом не враховано, що на час перевірки додержання ПАТ «Укртелеком» законодавства про працю «першого відділу» як структурного підрозділу Хмельницької філії ПАТ «Укртелеком» не існувало у зв`язку з ліквідацією в квітні 2016 року. Суд не звернув увагу на лист начальника Головного управління контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері економічної безпеки від 31.03.2015 року, в якому підтверджено факт невиконання ТОВ «ЕСУ» умов приватизації в соціальній діяльності ПАТ «Укртелеком» щодо щорічного підвищення розміру заробітної плати не менш як на індекс інфляції за відповідний попередній рік.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Укртелеком», (до зміни назви - ПАТ «Укртелеком»), вказав на законність та обґрунтованість рішення суду. Апелянт на власний розсуд тлумачить положення щодо щорічного підвищення розміру заробітної плати працівника, вважаючи, що таке підвищення належало здійснювати у інший спосіб, ніж той, що передбачений законом. Надана інформація з архівних відомостей про нарахування та виплату заробітної плати формувалася шляхом витягу з інформаційної мережі комп`ютерної програми, відтак відомості у ній не є першоджерелом. Висновки за результатами перевірки Державної інспекції з питань праці є належними, оскільки ОСОБА_1 , незважаючи на ліквідацію структурних підрозділів товариства, продовжував працювати і щодо нього також проводилася перевірка дотримання вимог з дотримання законодавства про працю. Лист начальника Головного управління контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері економічної безпеки є особистою думкою автора і не має ніякого правового значення.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ЕСУ» просило суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні апеляційної скарги, оскаржуване судове рішення залишити без змін, зазначивши, що розпорядження КМУ від 12.10.2010 року, №1948-р є актом індивідуальної дії який стосувався виключно ФДМУ та який вичерпав свою дію після реалізації Фондом даного у розпорядженні доручення. Між позивачем та відповідачами не виникло жодних цивільних правовідносин, оскільки ОСОБА_1 не є стороною договору від 11.03.2011 року №КПП-582, який було укладено між ФДМУ та ТОВ «ЕСУ» за наслідками проведення конкурсу з продажу державного пакету акцій ВАТ «Укртелеком».

В суді апелянт підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив, підтримав рішення суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах із Хмельницькою філією ПАТ «Укртелеком» з 25.08. 1999 року, згідно наказу №183-к на посаді начальника І відділу, в подальшому з 01.05.2016 року - провідного інженера зі спецроботи та з 23.11.2018 року у Львівській філії ПАТ «Укртелеком» служби цивільного захисту та мобілізаційної підготовки на посаді старшого спеціаліста (а.с. 99-100, т. 1).

Наказом директора Львівської філії ПАТ «Укртелеком» від 15.04.2021 року ОСОБА_1 звільнено з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку із скороченням штату працівників.

11.03.2011 року між Фондом державного майна України та ТОВ «ЕСУ» було укладено договір купівлі-продажу пакета акцій ВАТ «Укртелеком» №КПП-582, згідно з яким продавець за підсумками конкурсу з використанням відкритості пропонування ціни за принципом аукціону з продажу державного пакета акцій ВАТ «Укртелеком» зобов`язується передати у власність покупцю пакет акцій ВАТ «Укртелеком», а покупець зобов`язується сплатити за вказаний пакет акцій ціну пакета акцій, прийняти цей пакет акцій і виконати обов`язки, передбачені Договором.

Згідно з пунктом 11.3 договору №КПП-582 у соціальній діяльності товариства покупець зобов`язаний виконувати в повному обсязі умови колективного договору на 2006-2011 роки, що діє на дату укладення договору купівлі-продажу пакета акцій товариства; фінансування в повному обсязі виплат, передбачених колективним договором на 2006-2011 роки та додатками до нього; недопущення зменшення розміру середньомісячної заробітної плати кожного працівника, що утворився за останні 12 календарних місяців до дати укладення договору купівлі-продажу пакета акцій товариства.

Вказаним договором також передбачено обов`язок покупця щорічно підвищувати розмір заробітної плати кожного працівника не менше, ніж на індекс інфляції за відповідний попередній рік (п.п. «з» п. 11.3).

Згідно з частиною першою статті 3 та статтею 4 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю, яке складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України, приписи якої кореспондуються з частиною першою статті 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно зі статтею 1 Конвенції про захист заробітної плати № 95, ухваленої генеральною конференцією Міжнародної організації праці та ратифікованої Україною 30.06.1961 року, термін «заробітна плата» означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано.

У рішенні від 15.10.2013 року, №8-рп/2013 у справі № 1-13/2013 Конституційний Суд України зазначив, що поняття «заробітна плата» і «оплата праці», які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків, а також дійшов висновку, що під заробітною платою, що належить працівникові, необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Таким чином, заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець (власник або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації) виплачує працівникові за виконану ним роботу (усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

Структура заробітної плати визначена статтею 2 Закону України «Про оплату праці», за змістом якої заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати - це виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Конституцією України (частина третя статті 43) встановлено право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Статтею 33 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

Індексація заробітної плати у встановленому законодавством порядку передбачена також частиною п`ятою статті 95 КЗпП України.

Конституційний Суд України у рішенні від 15.10.2013 року №9-рп/2013 дійшов висновку, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги (пункт 2.2), працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців (пункт 2.3).

Отже, індексація заробітної плати є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. Проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року, №1078 (далі - Порядок).

Порядком передбачено, що індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка (частина друга пункту 1-1) - вказана величина індексу діяла до 2016 року. При цьому індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Відповідно до частини п`ятої статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та пункту 4 Порядку індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає.

Тобто, для проведення індексації доходів населення необхідна наявність одночасно таких обставин: величина індексу споживчих цін має перевищити поріг індексації в розмірі 101 відсотка (починаючи з 2016 року - 103 відсотка); індексації підлягає лише прожитковий мінімум, встановлений для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 5 Порядку у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 зазначав, що у період часу з 11.03.2011 року по квітень 2016 року виплати із заробітної плати йому проводилися в неповному обсязі, як те передбачено розпорядження КМУ №1948-р від 12.10.2010 року, а саме п. з) п.п. 3 п. 3 Умов проведення конкурсу з продажу пакета акцій ВАТ «Укртелеком».

Згідно з ч. 1 ст.7 Закону України «Про приватизацію державного майна» державну політику в сфері приватизації здійснюють Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва у районах і містах, органи приватизації в Автономній Республіці Крим, що становлять єдину систему державних органів приватизації в Україні.

Згідно з листом Фонду державного майна України від 04.03.2011 року, №10-25-3085, приватизаційна вимога, передбачена п. з) п.п. 3 п. 3 Умов проведення конкурсу з продажу пакета акцій ВАТ «Укртелеком», що визначена вищевказаним Розпорядженням, а також міститься у договорі купівлі-продажу пакета акцій ВАТ «Укртелеком» №КПП-582, означає, що підвищення розміру заробітної плати кожного працівника здійснюється відповідно та у порядку встановленому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» та відповідно до положень колективного договору товариства (т. 1, а.с. 81).

Висловлена позиція Фонду державного майна України щодо спірного питання хоча і не є нормативно-правовим актом, однак відповідає вимогам Закону, оскільки нарахування та виплата індексації доходів (заробітної плати) передбачена виключно у випадках, визначених законодавчими актами, наведеними вище.

Розпорядження КМУ від 12.10.2010 року, №1948-р не передбачає іншого порядку нарахування індексації, а лише зобов`язує особу виконати вимоги Закону щодо обов`язкової індексації доходів (заробітної плати) працівників.

Доводи апелянта про те, що його вимоги про нарахування виплат, в тому числі передбачені також і укладеним 11.03.2011 року між Фондом державного майна України та ТОВ «ЕСУ» договором купівлі-продажу пакета акцій ВАТ «Укртелеком» №КПП-582, не є обґрунтованими з огляду на те, що вищевказаний договір є двостороннім, та у відповідності до ст.ст. 509-510 ЦК України, породжує цивільні права та обов`язки лише для його сторін, до яких позивач не належить, а тому за наслідками його укладення між ним та відповідачами у справі не виникло жодних цивільних правовідносин (постанова Верховного Суду від 02.03.2021 року у справі № 569/14658/16-ц).

Стосовно проведення індексації заробітної плати з дотриманням вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» ОСОБА_1 в апеляційній скарзі доводів не навів, у зв`язку з чим апеляційний суд не проводить перевірки правильності індексації заробітної плати позивача за відповідні періоди.

В той же час, згідно з актом перевірки додержання суб`єктом господарювання Хмельницькою філією ПАТ «Укртелеком» законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування, №22-01/815, складеним Управлінням держпраці у Хмельницькій області в період з 13.06.2016 року по 17.06.2016 рік, заробітна плата працівникам виплачується за виконану роботу; розмір мінімальної заробітної плати дотриманий; тарифна сітка сформована з урахуванням міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів) (пункти 5.1.1-5.1.3 акта); не встановлено фактів прийняття власником або уповноваженим ним органом чи фізичною особою в односторонньому порядку рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами (пункт 5.2.1 акта); індексація заробітної плати проводиться та розрахунок індексації заробітної плати відповідає встановленому порядку (пункти 5.5.1-5.5.2 акта).

Інші доводи апелянта, а саме, щодо невідповідності архівних відомостей наданих АТ «Укртелеком» та отриманої інформації із Пенсійного фонду України про розмір страхових внесків сплачених до органів пенсійного фонду та листа начальника Головного управління контррозвідувального захисту інтересів держави висновків суду не спростовують та до предмету доказування у даній справі не належать.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку з чим рішення підлягає залишенню без змін, як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 вересня 2021 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 листопада 2021 року.

Судді: Р.С. Гринчук

Л.М. Грох

А.М. Костенко