Постанова

Іменем України

18 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 243/9446/18

провадження № 61-10464св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ткачука О. С. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Петрова Є. В.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовами ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», третя особа - Національне агентство з питань запобігання корупції, про визнання незаконними та скасування наказів про дисциплінарне стягнення та звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 лютого

2021 року, ухвалене суддею Гончаровою А. О., та постанову Донецького апеляційного суду від 12 травня 2021 року, прийняту у складі колегії суддів: Гапонова А. В., Новікової Г. В., Никифоряка Л. П.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

26 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), третя особа - Національне агентство з питань запобігання корупції, про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позов обґрунтований тим, що з 30 травня 2011 року він працював на посаді менеджера з обслуговування корпоративних клієнтів Слов`янського відділення Східного РУ АТ КБ «ПриватБанк».

04 вересня 2018 року відповідач повідомив йому про звільнення на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України (у зв`язку з систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку).

Позивач вважав своє звільнення незаконним, оскільки підстав для винесення такого наказу у відповідача не було, трудову дисципліну, про яку йдеться у цьому наказі, він не порушував.

01 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про захист порушених трудових прав, визнання незаконними та скасування наказів про дисциплінарне стягнення та звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Позов обґрунтований тим, що з 30 травня 2011 року до 04 вересня 2018 року він працював на посаді менеджера з обслуговування корпоративних клієнтів Слов`янського відділення Східного РУ АТ КБ «ПриватБанк». Протягом останніх двох років він неодноразово ставав переможцем конкурсів на кращого продавця кредитів по сервісу «Країна Успішного Бізнесу» КУБ, що викликало заздрість його керівника ОСОБА_2

24 березня 2018 року він вийшов на роботу і почав працювати за комп`ютером співробітника ОСОБА_3 , і виявив в ньому USB-накопичувач з базами клієнтських даних, ключами клієнтів та іншою персональною інформацією по клієнтах банку, зібраною працівником ОСОБА_3 з відома і за дорученням ОСОБА_2 , яка не тільки була поінформована щодо збирання інформації, а і всіляко це заохочувала.

Маючи підозри з приводу передачі зібраної інформації вказаними особами, він звернувся на гарячі лінії «Стоп шахрайство», «Стоп корупція», «Захист співробітників Банка».

20 квітня 2018 року без попередніх зауважень стосовно нього відповідачем було винесено наказ про дисциплінарне стягнення у вигляді догани за те, що він їздив до відділу інформаційних технологій АТ КБ «ПриватБанк» на зустріч з логістом банку ОСОБА_4 з питання заміни несправного планшета, з додаванням інформації в менеджер контактів про зустріч іd контакта НОМЕР_1, дата та час зустрічі 14 березня 2018 року 14 год. 30 хв., також, що він у березні 2018 року чотири рази затабелювався на дві, п`ять, дев`ять і десять хвилин пізніше початку робочого дня.

Позивач зазначав, що за сім років його праці у АТ КБ «ПриватБанк» ні прогулів, ні незатабельованих днів у нього не було, а тому підстав для накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани у відповідача не було.

Наказом від 04 вересня 2018 року його звільнено з посади менеджера по обслуговуванню корпоративних клієнтів на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України.

Підстави для звільнення визначені в доповідній записці керівника Слов`янського відділення Східного РУ ОСОБА_2 , а саме відсутність ОСОБА_1 на робочому місці у липні 2018 року; акт про відсутність на робочому місці від 02 серпня 2018 року; в період з 02 по 13 липня 2018 року проводив фіктивні зустрічі; відмовився надавати будь-які пояснювання.

Позивач із вказаними вище наказами і діями відповідача не погоджується та вважає, що його права, свободи та інтереси порушені безпідставним накладенням дисциплінарного стягнення у вигляді догани, а пізніше - незаконним звільненням з роботи.

З урахуванням викладеного ОСОБА_1 просив поновити йому строк на звернення до суду із цим позовом, як пропущений з поважних причин, визнати незаконними та скасувати накази АТ КБ «ПриватБанк» від 20 квітня 2018 року та від 04 вересня 2018 року, поновити його на раніше займаній посаді - менеджера по обслуговуванню корпоративних клієнтів Слов`янського відділення Східного РУ АТ КБ «ПриватБанк», стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 04 вересня 2018 року по день поновлення на посаді, а також відшкодувати моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12 жовтня 2018 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» в частині позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу на підставі пункту 3 частини першої статті 186 ЦПК України, оскільки у провадженні суду вже існує справа між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Відкрито спрощене позовне провадження у цій справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про визнання незаконним та скасування наказу про дисциплінарне стягнення та відшкодування моральної шкоди (а. с. 26-27, т. 2).

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 грудня 2018 року справи за позовами ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та справу за його позовом про визнання незаконним та скасування наказу про дисциплінарне стягнення та відшкодування моральної шкоди об`єднано в одне провадження (а. с. 118, т. 1).

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області

від 22 лютого 2021 року, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного суду від 12 травня 2021 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення судів мотивовано тим, що до ОСОБА_1 за період роботи на посаді менеджера з обслуговування корпоративних клієнтів Слов`янського відділення Східного РУ АТ КБ «ПриватБанк» неодноразово застосовувались заходи дисциплінарного стягнення, що свідчить про систематичне невиконання ним без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором, Правилами внутрішнього трудового розпорядку для працівників «ПриватБанку», тому його звільнення відповідно до пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України було проведено з дотриманням вимог трудового законодавства. Оскільки порушення його трудових прав при звільненні не встановлено, не було підстав і для задоволення решти заявлених ним позовних вимог.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

23 червня 2021 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 лютого 2021 року та постанову Донецького апеляційного суду від 12 травня 2021 року і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заявник посилається на порушення судами норм процесуального права (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Доводи інших учасників справи

У липні 2021 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк», у якому останнє просить залишити касаційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, посилаючись на їх законність та обґрунтованість.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 30 червня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.

Обставини справи та висновки за результатами розгляду справи, зроблені судами

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 30 травня 2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» в особі директора Краматорської філії Бєліча А. В. та ОСОБА_1 укладено трудовий договір про прийняття працівника на роботу в банк на посаду фінансового менеджера.

За умовами цього договору працівник зобов`язаний, зокрема, сумлінно виконувати свої трудові обов`язки, дотримуватися «Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників «ПриватБанку» (далі - Правила); при неможливості виконання будь-яких функцій, завдань, терміново доводити інформацію до безпосереднього керівника в письмовому вигляді (п. п. 2.1, 2.2, 2.4 трудового договору) (а. с. 55-56, т.1).

Наказом від 30 травня 2011 року ОСОБА_1 прийнято на роботу на посаду фінансового менеджера з продажу послуг клієнтам малого та середнього бізнесу (а. с. 98, т. 2).

Наказом відповідача від 20 квітня 2018 року щодо ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани за неодноразове запізнення на робоче місце в офіс Слов`янського відділення Східного РУ АТ КБ «ПриватБанк», а саме: 01, 06, 13, 16 березня 2018 року, та самовільне залишення робочого місця 14 березня 2018 року о 14 год. і до кінця робочого дня, без дозволу і повідомлення лінійного керівника цього відділення ОСОБА_2 .

Перевіряючи підставність винесеного відповідачем наказу, який оскаржується позивачем, суди дійшли висновку про його законність та обґрунтованість, виходячи із наступного.

Відповідно до п. 3.4 Правил працівники зобов`язані щодня проходити процедуру електронної реєстрації часу початку та закінчення робочого дня (табелювання) з використанням програмних комплексів банку.

Згідно з п. 5.3 Правил час початку та закінчення роботи працівника залежить від характеру виробничого процесу в конкретному підрозділі. За домовленістю з керівником працівник може самостійно обрати час початку та закінчення роботи за умови, що це не заважає нормальному перебігу виробничого процесу.

Згідно з інформацією наданою відповідачем з сайту АТ КБ «ПриватБанк», з розділу «Загальна інформація», режим роботи Слов`янського відділення Східного РУ АТ КБ «ПриватБанк» стандартний: понеділок - п`ятниця з 08 год. 30 хв. до 17 год. 30 хв., субота з 08 год. 30 хв. до 16 год., неділя - вихідний.

Відповідно до п. 5.4 Правил стандартна тривалість обідньої перерви в банку - 1 година. З урахуванням особливостей роботи окремих підрозділів обідня перерва може бути зменшена до 45 хв. або 30 хв., а в тих підрозділах, де за умовами виробничого процесу обідню перерву встановити неможливо, працівнику має бути надана можливість прийому їжі на протязі робочого часу. Перелік таких професій та робіт, порядок та місце прийому їжі встановлюється адміністрацією банку.

Пунктами 7.4, 7.5 Правил визначено, що догана виноситься співробітнику, зокрема, за порушення трудової дисципліни. Звільнення працівника як дисциплінарне стягнення може бути застосовано, зокрема, при наявності догани та вчинення на протязі року після цього ще проступку, за яке слід застосувати дисциплінарне стягнення. Порядок звільнення має відповідати вимогам КЗпП України. Звільнення працівника за ініціативою адміністрації проводиться оформленням відповідного наказу по Банку напрямком «Служба Безпеки» на підставі проведеного службового розслідування.

Відповідно до п. 7.6 Правил до застосування дисциплінарного стягнення від порушника трудової дисципліни повинні бути витребувані пояснення в письмовій формі. Відмова працівника дати пояснення не може бути перешкодою для застосування стягнення. В цьому випадку складається акт про відмову працівника дати письмові пояснення. Дисциплінарні стягнення застосовуються безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи хвороби або перебування працівника у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути застосовано пізніше, ніж 6 місяців з дня вчинення проступку. В зазначені строки не включається час провадження по кримінальній справі. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано тільки одне дисциплінарне стягнення.

Згідно з висновком службової перевірки за фактом порушення трудової дисципліни менеджером по обслуговуванню корпоративних клієнтів Слов`янського відділення Східного РУ АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 від 04 квітня 2018 року, проведеної головним фахівцем з питань внутрішньої безпеки банку ГО Карпенко В. Є., 22 березня 2018 року в ході проведення перевірки дотримання режиму робочого дня виявлено неодноразові запізнення на робоче місце в офіс Слов`янського відділення Східного РУ АТ КБ «ПриватБанк» з боку менеджера з обслуговування корпоративних клієнтів ОСОБА_1 , який прибував в офіс із запізненням від 2 до 10 хвилин з різних причин у лютому та березні 2018 року (01, 06, 13, 16 березня 2018 року).

З пояснень співробітника ОСОБА_1 вбачається, що він запізнився на роботу у зв`язку з тим, що за дорученням свого лінійного керівника ОСОБА_2 займався очищенням снігу на порозі відділення, щоб клієнти могли зайти в офіс відділення.

Переглядом архіву відеоспостереження було встановлено, що сніг ОСОБА_1 чистив лише 01 березня 2018 року.

На підтвердження запізнення на робоче місце у березні 2018 року відповідачем надано скріншоти з записів камер відеоспостереження з зафіксованим часом початку і закінчення роботи позивача (а. с. 219 - 224, т. 4).

Крім того, відповідачем надано табель за березень 2018 року, у якому чітко зафіксовано час реєстрації початку робочого дня ОСОБА_1 , зокрема 01 березня 2018 року о 08 год. 35 хв., 06 березня 2018 року о 08 год. 32 хв., 13 березня 2018 року о 08 год. 40 хв., 16 березня 2018 року о 08 год. 39 хв. (а. с. 57, т.2).

При подальшій перевірці встановлено ще один факт порушення трудової дисципліни, зокрема 14 березня 2018 року ОСОБА_1 самовільно покинув робоче місце з 14 год. до кінця робочого дня, без дозволу і повідомлення свого лінійного керівника ОСОБА_2 .

Відповідно до пояснювальної записки ОСОБА_1 від 15 березня 2018 року, у зв`язку з неможливістю проведення дзвінків та зустрічей через несправність планшету, він 14 березня 2018 року вирішив поїхати до відділу інформаційних технологій АТ КБ «ПриватБанк» для переустановлення програмного забезпечення робочого планшету, де знаходився з 14 год. до 17 год. Інформацію про це додав в менеджер контактів, усно свого керівника не повідомив (а. с. 2, т. 3).

Установлено, що у березні 2018 року ОСОБА_1 неодноразово приїжджав до Краматорської філії Східного РУ АТ КБ «ПриватБанк», де постійно здавав планшети для переустановки ПО.

З пояснень фахівця з технологічної підтримки Краматорської філії Східного РУ АТ КБ «ПриватБанк» встановлено, що присутність ОСОБА_1 при «заливці» його планшету не була обов`язковою.

Систематичне порушення трудової дисципліни менеджером по обслуговуванню корпоративних клієнтів Слов`янського відділення Східного РУ АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 , що виразилося у запізненні на роботу, самовільному залишенні робочого місця на тривалий час без повідомлення безпосереднього керівника, послугувало для винесення відповідачем наказу від 20 квітня 2018 року щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

23 квітня 2018 року у присутності працівників Слов`янського відділення Східного РУ АТ КБ «ПриватБанк» керівник цього відділення ОСОБА_2 довела до відома ОСОБА_1 наказ від 20 квітня 2018 року, проте останній відмовився ознайомлюватись з ним на паперовому носії та відмовився від підпису про ознайомлення, про що було складено відповідний акт (а. с. 36, т.1).

Встановивши вищезазначені обставини у справі, суди дійшли висновку про підставність і обґрунтованість винесеного АТ КБ «ПриватБанк» наказу про накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Також, перевіряючи доводи позивача щодо строків винесення оскаржуваного наказу, суди дійшли висновку про те, що такі доводи є безпідставними і наказ від 20 квітня 2018 року винесено відповідачем з дотриманням строків, передбачених статтею 148 КЗпП України.

У той же час, перевіряючи підставність винесеного АТ КБ «ПриватБанк» наказу від 04 вересня 2018 року про звільнення ОСОБА_1 на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України, суди встановили наступне.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Аналіз пункту 3 статті 40 КЗпП України дає підстави для висновку,

що систематичним порушенням трудової дисципліни вважається порушення, вчинене працівником, який і раніше порушував трудову дисципліну,

за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, та порушив її знову, тому при звільненні працівника із зазначених підстав роботодавець повинен навести конкретні факти допущеного ним невиконання обов`язків, зазначити, коли саме вони мали місце, які проступки вчинив працівник після застосування до нього стягнення та коли.

Установлено, що підставою для застосування до ОСОБА_1 заходу дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення стало систематичне порушення ним трудової дисципліни, за порушення якої він і раніше притягувався до дисциплінарної відповідальності та порушив її знову. Указане порушення полягало у запізненнях на роботу, відсутності його на роботі під час робочого дня у період з 02 по 13 липня 2018 року.

Про наявність таких обставин свідчать надані відповідачем належні і допустимі докази, з яких вбачається, що 02 липня 2018 року з 14 год. 19 год. до 14 год. 26 год. відбулася зустріч менеджера з обслуговування корпоративних клієнтів ОСОБА_1 з клієнтом ОСОБА_5 .

Фактична відсутність ОСОБА_1 на роботі 02 липня 2018 року з 09 год. 13 хв. до 09 год. 54 хв., з 11 год. 01 хв. до 14 год. 56 хв., що підтверджується фотознімками з камер відеоспостереження. Відсутність на роботі у період часу 09 год. 13 хв. до 09 год. 54 хв. не підтверджена необхідністю проведення зустрічі, відсутність у період часу з 11 год. 01 хв. до 14 год. 56 хв. перевищує час проведення зустрічі.

За даними програмного комплексу Менеджеру контактів (далі - МК) 03 липня 2018 року міститься відмітка про те, що за клієнтом ОСОБА_6 - контакт втратив актуальність.

Фактична відсутність ОСОБА_1 на роботі 03 липня 2018 року з 10 год. 57 хв. до 13 год. 32 хв. Відсутність на роботі не підтверджена необхідністю проведення зустрічі.

Так само за 04 липня 2018 року міститься відмітка про те, що за клієнтом ОСОБА_7 - контакт втратив актуальність; з клієнтом ОСОБА_8 - контакт проведений, відомості про проведену зустрічі не внесені в МК. Фактична відсутність ОСОБА_1 на роботі 04 липня 2018 року з 11 год. 45 хв. до 13 год. 20 хв. Відсутність на роботі не підтверджена необхідністю проведення зустрічі.

05 липня 2018 року з клієнтом ОСОБА_8 зустріч відбулася у період з 09 год. 24 хв. по 09 год. 30 хв., з клієнтом ОСОБА_9 зустріч відбулася з 10 год. 07 хв. по 10 год. 24 хв, з клієнтом ОСОБА_10 зустріч відбулася з 15 год. 21 хв. до 15 год. 27 хв. Фактична відсутність ОСОБА_1 на роботі 05 липня 2018 року з 8 год. 58 хв. до 11 год. 20 хв, з 11 год. 40 хв. до 13 год. 18 хв, з 15 год. 09 хв. до 15 год. 38 хв. Відсутність на роботі перевищує час проведення зустрічей.

06 липня 2018 року фактична відсутність ОСОБА_1 на роботі з 11 год. 08 хв. до 13 год. 07 хв. Зустрічі на цей час в МК не заплановані і не відображені як такі, що відбулися. Відсутність на роботі не підтверджена необхідністю проведення зустрічей.

09 липня 2018 року фактична відсутність ОСОБА_1 на роботі з 10 год. 51 хв. до 13 год. 09 хв. Зустрічі на цей час в МК не заплановані і не відображені як такі, що відбулись. Відсутність на роботі не підтверджена необхідністю проведення зустрічей.

10 липня 2018 року фактична відсутність ОСОБА_1 на роботі з 10 год. 59 хв. до 13 год. 28 хв. Зустрічі на цей час в МК не заплановані і не відображені як такі, що відбулися. Відсутність на роботі не підтверджена необхідністю проведення зустрічей.

12 липня 2018 року запланована зустріч з клієнтом ОСОБА_11 згідно з даними в МК з 11 год. 24 хв. до 11 год. 30 хв. Фактична відсутність ОСОБА_1 на роботі з 11 год. 06 хв. до 13 год. 40 хв. Відсутність на роботі перевищує час проведення зустрічі.

13 липня 2018 року запланована зустріч з клієнтом ОСОБА_11 відбулася об 11 год. Фактична відсутність ОСОБА_1 на роботі з 10 год. 26 хв. до 13 год. 22 хв. Відсутність на роботі перевищує час проведення зустрічі. Фактична відсутність ОСОБА_1 зафіксована камерами відеоспостереження банку, на підтвердження даного факту суду надано відповідну фототаблицю (а. с. 224а-239, т. 4).

Висновком від 27 серпня 2018 року, складеним за результатами проведеної службової перевірки, встановлено, що позивач у період з 02 по 13 липня 2018 року неодноразово запізнювався на роботу, був відсутній на роботі під час робочого дня. Проводячи зустрічі з клієнтами банку, він витрачав значно менше часу, ніж був відсутній на робочому місці.

З огляду на допущені позивачем порушення 04 вересня 2018 року відповідач виніс наказ про звільнення його з роботи на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України.

Від ознайомлення з цим наказом ОСОБА_1 відмовився, про що було складено акт та направлено позивачу наказ поштою.

Щодо дотримання відповідачем строків винесення такого наказу, то суди встановили, що з моменту виявлення порушення до звільнення минуло не більше місяця, за вирахуванням часу перебування ОСОБА_1 у відпустці тривалістю 12 календарних днів з 30 липня по 10 серпня 2018 року.

Отже, встановивши вищезазначені обставини у справі, суди дійшли висновку до ОСОБА_1 за період роботи на посаді менеджера з обслуговування корпоративних клієнтів Слов`янського відділення Східного РУ АТ КБ «ПриватБанк» неодноразово застосовувались заходи дисциплінарного стягнення, що свідчить про систематичне невиконання ним без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором, Правилами внутрішнього трудового розпорядку для працівників «ПриватБанку», тому його звільнення відповідно до пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України було проведено з дотриманням вимог трудового законодавства.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Згідно з пунктами 3, 4 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а також якщо суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскаржуючи рішення судів попередніх інстанцій у Верховному Суді, заявник в касаційній скарзі посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, зокрема: не надання судами оцінки його доводам про пропущення відповідачем строку винесення наказу від 20 квітня 2018 року, не дослідження судами оригіналу відеозаписів з камер відеоспостереження Слов`янського відділення Східного РУ АТ КБ «ПриватБанк», безпідставне не взяття до уваги показів свідків ОСОБА_12 , не залучення до участі у справі особи, яка підписала наказ про його звільнення з роботи.

Перевіряючи доводи ОСОБА_1 , наведені в обґрунтування касаційної скарги, колегія суддів виходить із того, що вони не можуть підставою для скасування ухвалених у справі судових рішень, оскільки ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального та процесуального права й зводяться до необхідності переоцінки судом доказів, що на підставі статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків судів, Верховний Суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків судів попередніх інстанцій.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що доводи касаційної скарги ОСОБА_1 є ідентичними доводам його апеляційної скарги, яким суд апеляційної інстанції надав аргументовану оцінку. З огляду на це колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи заявника.

Крім того, слід звернути увагу заявника на те, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Пономарьов проти України», «Рябих проти Російської Федерації», «Нєлюбін проти Російської Федерації») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних помилок.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 лютого

2021 року та постанову Донецького апеляційного суду від 12 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: О. С. Ткачук

А. А. Калараш

Є. В. Петров