У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" січня 2021 р. Справа № 596/57/14-ц

Провадження № 2-п/596/1/2021

Суддя Гусятинського районного суду Тернопільської області Цвинтарна Т.М., при вирішенні питання про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та прийняття заяви відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 20 лютого 2014 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

15 січня 2021 року відповідач по справі ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 20 лютого 2014 року у цивільній справі № 596/57/14-ц за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та поновлення строку на подання заяви про перегляд вищевказаного заочного рішення суду.

В обґрунтування заяви вказує, що про наявність вищевказаного рішення суду її стало відомо 11 грудня 2020 року під час ознайомлення з матеріалами справи в суді на підставі поданої нею заяви. Тому, з наведеної вище підстави, просить поновити її строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення.

Також вказала, що вона не отримувала жодної повістки про судовий розгляд справи, а тому була позбавлена можливості захистити свої права та інтереси. Повідомлення про вручення судових повісток, які наявні в матеріалах справи, як отримані нею, не містять її підпису.

У матеріалах справи наявне повідомлення про вручення її листа з штрих кодом 687 08 лютого 2014 року, який був направлений на адресу АДРЕСА_1 , хоча в матеріалах справи наявна адресна довідка від 14.01.2014 року, у якій зазначено, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 .

Крім того, зазначає, що в матеріалах справи наявне повідомлення про вручення її заочного рішення, штрих код 552 26 лютого 2014 року, однак, на повідомленні не міститься підпису, а зазначено тільки прізвище.

Направлена заява про перегляд заочного рішення (штрих-код 585 на адресу суду), відправлено з поштового відділення у смт. Гусятин, відповідно до штрих-коду, хоча на конверті зазначена адреса проживання с.Монастириха (без вулиці) та у самій заяві зазначено, що заочне рішення було отримано 27.02.2014 року, хоча у повідомлені про вручення дата отримання 26.02.2014 р. та на самій заяві не стоїть підпис, а зазначено тільки прізвище.

Також зазначає, що у заяві про видачу рішення від 03.03.2014 року немає жодного її підпису, а зазначено, що копію заочного рішення отримав 03.03.2014 року (тобто, зазначено у чоловічому роді) і стоїть тільки прізвище, хоча усі інші листи, які наявні у матеріалах справи, отримані не були, так як на них зазначено, що «не проживає за даною адресою та переїхала до Києва».

Крім того вказує, що інформація, яка міститься у довідках № 195 від 19.10.2016 року та № 95 від 26.05.2016 року, у яких зазначено, що вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , але не проживає в даний час, не відповідає дійсності, оскільки вона з 28.01.2011 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 та місце своєї реєстрації не змінювала.

На момент розгляду справи вона вже тривалий час не проживала за зареєстрованою адресою місця проживання, тому не могла отримувати ні судові повістки, ні копію заочного рішення, а також відправити заяву про перегляд заочною рішення з смт. Гусятин, оскільки на той час вже проживала у м. Київ.

Матеріали справи не містять зворотні повідомлення про те, що вона повідомлена належним чином про розгляд справи. Її не надходили будь-які судові повістки з приводу розгляду вказаної справи.

Також зазначила, що виконавчий лист, виданий з помилкою, оскільки її адресою зазначено АДРЕСА_1 , що не відповідає дійсності, оскільки її адреса реєстрації не змінювалась.

Крім того вказала, що не надано оцінку такому доказу, як розрахунок заборгованості, який не містить в собі щомісячних платежів з прив`язкою до графіку щомісячного погашення боргу, а відсутність інформації про рух коштів та по кредитному рахунку не дає можливості перевірити його обгрунтованість.

Посилаючись на наведене, просить поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення у справі № 596/57/14-ц, скасувати заочне рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 20 лютого 2014 року по вказаній справі та призначити справу до судового розгляду в загальному порядку.

Вивчивши заяву, додані до неї матеріали, матеріали справи, суддя вважає, що слід відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, виходячи із наступних підстав.

Встановлено, що 13 січня 2014 року позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Суд розглянув справу за відсутності відповідача ОСОБА_1 та 20 лютого 2014 року ухвалив заочне рішення, яким позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі-ПАТ КБ «ПриватБанк») задовольнив. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № ТЕR0AU00270003 від 19 травня 2006 року в розмірі 8953,86 доларів США 86 центів, що еквівалентно 71541 грн.34 коп. та судовий збір у розмірі 830 грн.11 коп..

При цьому, у рішенні суду зазначено, що відповідач у судове засідання не з`явився, хоч про місце, день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, не повідомивши суд про поважні причини неявки.(а.с.49,51,52).

24 лютого 2014 року за вих.№1295/14-вих. на адресу представника позивача ОСОБА_2 та на адреси відповідача, які зазначені в позовній заяві і за якою зареєстровано місце проживання відповідачки ОСОБА_1 судом направлено копії вступної та резолютивної частини заочного рішення від 20 лютого 2014 року (а.с.50).

03 березня 2014 року за вих.№1428/14-вих. на адресу представника позивача ОСОБА_2 та на адреси відповідача, які зазначені в позовній заяві і за якою зареєстровано місце проживання відповідачки ОСОБА_1 направлено копії заочного рішення від 20 лютого 2014 року (а.с.54).

Як вбачається із зворотнього повідомлення про вручення поштового відправлення №552 відповідачка отримала копію заочного рішення суду 26 лютого 2014 року (а.с.62).

Тобто, вже станом на 26 лютого 2014 року ОСОБА_1 - відповідачці по справі було відомо про наявність заочного рішення суду від 20 лютого 2014 року по даній справі.

Доказів протилежного судом не встановлено, а заявницею ОСОБА_1 -відповідачем по справі не надано.

Таким чином, доводи заявниці про не отримання нею копії заочного рішення спростовуються матеріалами справи.

03 березня 2014 року відповідачка ОСОБА_1 звернулася до суду з письмовою заявою про повторну видачу копії рішення суду по даній справі, копія якого останній було видано, що підтверджується письмовою заявою ОСОБА_1 від 03.03.2014 року, наявною в матеріалах справи. (а.с.53).

Посилання заявниці ОСОБА_1 у заяві про перегляд заочного рішення на те, що у письмовій заяві від 03.03.2014 року не її підпис, суд не приймає до уваги, оскільки останні жодними доказами не підтвердженні.

06 березня 2014 року відповідачка ОСОБА_1 , не погоджуючись із прийнятим заочним рішенням суду, звернулася до Гусятинського районного суду Тернопільської області із заявою про перегляд заочного рішення суду, надавши до вказаної заяви копію поштового конверта на підтвердження отримання нею 27 лютого 2014 року копії вищевказаного заочного рішення суду, яке останній судом було надіслано у встановленому законом порядку за місцем реєстрації ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.56,57).

Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 07 березня 2014 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по даній справі залишено без руху та надано останній 5 днів з моменту отримання нею копії ухвали для усунення недоліків, вказаних у даній ухвалі суду (а.с.60).

Вищевказана ухвала суду була надіслана заявниці ОСОБА_1 07.03.2014 року, що підтверджується супровідним листом від 07.03.2014 року за №1605/14 (а.с.61).

31.03.2014 року за вихідним номером № 2166/14-вих заявниці ОСОБА_1 повторно була надіслана копія ухвали від 07.03.2014 року про залишення вищезазначеної заяви без руху, оскільки з поштового відділення не повернулося зворотне повідомлення про вручення вищезазначеної ухвали суду ( а.с.64).

В силу вимог ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Як видно з довідки Укрпошти із повернутими до суду поштовим ковертом із вмістом та зворотним повідомленням про вручення поштового відправлення, а саме ухвали суду від 07.03.2014 року, ухвала суду від 07.03.2014 року про залишення заяви про перегляд заочного рішення без руху ОСОБА_1 не була вручена, у зв"язку з тим, що адресат за вквазаною адресою не проживає.

Після подачі заяви про перегляд заочного рішення від 06.03.2014 року, у якій ОСОБА_1 вказала своїм місцем проживання: с.Монастириха, Гусятинського району, заявниця ОСОБА_1 не повідомила суд про зміну місця проживання.

Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 15 квітня 2014 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по даній справі повернуто заявнику. (а.с.65).

Вищевказана ухвала суду була надіслана заявниці ОСОБА_1 16.04.2014 року, що підтверджується супровідним листом від 16.04.2014 року за №2591/14 (а.с.69).

Проте, вищевказану ухвалу суду ОСОБА_1 не представилося за можливе вручити у зв"язку з тим, що остання за зазначеною адресою не проживає. Даний факт підтверджено довідкою Укрпошти із повернутими до суду поштовим ковертом із вмістом та зворотним повідомленням про вручення поштового відправлення, а саме, ухвали суду від 15.04.2014 року ( а.с. 70-73).

Сам по собі факт не можливості вручення заявниці ОСОБА_1 ухвал суду: про залишення заяви без руху від 07.03.2014 року, про повернення заяви про перегляд заочного рішення від 15.04.2014 року у зв"язку із зміною її місця проживання, як це стержено заявницею у заяві, проте, не підтвердженого останньою належними доказами, не може бути підставою для перегляду заочного рішення суду.

Крім того, заявницею ОСОБА_1 не надано суду жодних належних та допустимих доказів щодо її проживання реєстрації) у м. Києві під час розгляду вищевказаної справи.

Рішення суду набрало законної сили.

На підставі заяви представника позивача ОСОБА_2 , яка надійшла до суду 19.05.2014 року, Гусятинським районним судом Тернопільської області 05.06.2014 року видано виконавчі листи, з метою примусового виконання вищевказаного рішення суду (а.с.74).

23 січня 2017 року до суду надійшло подання головного державного виконавця Гусятинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Зарічної В.Р. про оголошення розшуку боржника ОСОБА_1 (а.с.76-92).

Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 14 лютого 2017 року оголошено розшук ОСОБА_1 (а.с.99).

11.12.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про надання її можливості ознайомитися з матеріалами справи № 596/57/14-ц. 16.12.2020 року остання ознайомилася з матеріалами справи, зробивши фотокопії матеріалів справи, що підтверджено даними, які містяться в заяві від 11.12.2020 року (а.с. 102).

Заочне провадження відповідно до ЦПК України є особливим порядком розгляду та вирішення цивільної справи за відсутності відповідача.

Процесуальний закон встановлює для відповідача особливий порядок оскарження заочного рішення шляхом подання заяви про перегляд заочного рішення (статті 280-285 ЦПК України), а у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення - шляхом оскарження заочного рішення в загальному порядку.

Отже, заявниця ОСОБА_1 у порядку, визначеному ст.284 ЦПК України реалізувала своє право на перегляд заочного рішення ще 06 березня 2014 року.

Проте, 15 січня 2012 року повторно звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення та поновлення строку на подання заяви про перегляд вищевказаного заочного рішення суду.

Процесуальним законом не передбачено порядку та процедури повторного перегляду заочного рішення за клопотанням відповідача.

Відтак, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що заява про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Одними із основних засад (принципів) цивільного судочинства є: неприпустимість зловживання процесуальними правами, обов"язковість судового рішення.

Згідно з вимогами ст.284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Статтею 287 ЦПК України врегульовано порядок розгляду заяви про перегляд заочного рішення, зокрема, частина 3 вказаної статті визначає, що у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: залишити заяву без задоволення; скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

У рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що реалізуючи пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободщодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до ч.ч.1,3,6-8 ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Ухвалу про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.127, 260, 261, 280,284,353-355 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 20 лютого 2014 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Гусятинський районний суд Тернопільської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Гусятинського районного суду

Тернопільської області Т.М. Цвинтарна