Справа № 286/3451/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2021 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Гришковець А. Л.

з секретарем Аврамчук Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Овручі справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою і просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 07.09.2007 в сумі 24286 грн. 19 коп. із них: 15649 грн. 03 коп. заборгованості за простроченим тілом кредита; 4475 грн. 84 коп. заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 4161 грн. 32 коп. заборгованості по пені та судовий збір в сумі 2102 грн. 00 коп., мотивуючи тим, що з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 07.09.2007 підписала заяву № б/н від 07.09.2007. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку» складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Банком на підставі договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а відповідачу надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 5000 грн..

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 3.2, 3.3 договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору надав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Відповідач зобов`язувалася повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору. Однак, взяті на себе зобов`язання не виконує, і тому заборгованість по кредиту станом на 11.10.2020 становить вищевказану суму.

Відповідач надала відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що з матеріалів справи вбачається, що в даному випадку не укладався кредитний договір, а йому була надана кредитна карта 07.09.2007. Сума кредитного ліміту - 300 грн.. Дану карту їй надали при оформленні зарплатної картки. Термін дії картки сплив у вересні 2011 року, після цього їй неодноразово надавались нові картки із іншими умовами, але жодної нової заяви вона не писала.

В позові вказано, що заяву вона підписала 07.09.2007, а до позову додана копія заяви від 25.10.2007, тобто якась інша заява, але не та на яку посилається позивач.

Крім того, її з Умовами та правилами надання банківських послуг не знайомили. В позові вказується про те, що з такими умовами можливо ознайомитись на сайті банку. Нею кошти в останній час не сплачувались, банк самостійно їх списував, і ним було списано значно більшу суму ніж 300 грн..

У заяві, доданій до позову (не тій, що вказана у позові) від 25.10.2007 процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованості за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами. Разом з тим, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці правила вона розуміла та ознайомилась і погодилась з ними. Також, укладений між нею та позивачем кредитний договір у вигляді заяви-анкети, не місить строку повернення кредиту. Фактично отримані та використані нею кошти в добровільному порядку повністю повернуті.

Розгляд справи проводиться відповідно до положень ст.279 ЦПК України в порядку спрощеного провадження, з повідомленням сторін.

Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача надав клопотання, в якому просить справу слухати у його відсутність. Позовні вимоги підтримав. Відповідач про причини неявки не повідомила, хоча своєчасно та належним чином, відповідно до ст. ст.128-130 ЦПК України, повідомлявся про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням.

Дослідивши письмові докази в справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, визначених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч. 5-6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В ст.89 ЦПК України законодавець закріпив, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору без номера від 25.10.2007, а не як зазначено позивачем в позовній заяві від 07.09.2007 ( підписана заява 25.10.2007 відповідачем разом з «Пам`яткою клієнта», «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складають між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві) було надано відповідачеві кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 300 грн. 00 коп. на платіжну картку № НОМЕР_1 . Базова відсоткова ставка: 22,80% з розрахунку 360 днів на рік. Розмір комісії за кредитне обслуговування - 1% від суми заборгованості. Порядок погашення заборгованості: щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості. Погашення заборгованості по кредитному ліміту може проводитися як шляхом внесення засобів на карту клієнтом, так і списання банком засобів з дебетної карти № НОМЕР_2 (а.с.14).

Умовами та Правилами надання банківських послуг, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, крім іншого, визначені: права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування та інші умови (а.с. 40-45).

Зокрема, згідно п.5.3 Умов сторони погодили право банку проводити зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов`язаний не менше, ніж за сім днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку згідно п. 4.9 цього договору.

Відповідно ж до п. 4.9 цих Умов банк зобов`язаний не рідше одного разу в місяць способом, зазначеним в заяві, надавати клієнту виписки про стан картрахунку та про проведені за минулий місяць операції по картрахунках.

Згідно п.8.6 при порушенні клієнтом строків платежів по любому з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, клієнт зобов`язаний сплатити штраф в розмірі 500 грн. +5% від суми позову.

В п.5.1.4.розділу 2 Умов зазначено, що за користування кредитом, наданим одержувачу, при наявності пільгового періоду, одержувач сплачує відсотки по пільговій процентній ставці (0,01% річних) в рамках установленого пільгового періоду по кожній платіжній операції.

Відповідно до п. 5.5. р.2 Умов і Правил за користування кредитом банк нараховує відсотки в розмірі, установленому Тарифами банку з розрахунку 360 календарних днів на рік.

Пунктом 5.5.1.р.2 Умов та правил за несвоєчасне виконання боргових зобов`язань (користування простроченим кредитом і овердрафтом) одержувач сплачує проценти за підвищеною процентною ставкою, або додаткову комісію, розміри яких визначаються Тарифами.

Суд відмічає, що вказані Умови та Правила надання банківських послуг не підписані відповідачем. Матеріали справи не містять підтверджень того, що саме ці Умови та Правила розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву, а також того, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо сплати неустойки (пені, штрафів) і саме у зазначених в цих документах розмірах та порядку нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки інформація в ній повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, про що зазначено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано при розгляді цієї справи.

В даному випадку також неможливо застосувати до спірних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила, що розміщені на офіційному сайті позивача, неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин (16 лютого 2006 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (27 серпня 2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов та Правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Без наданих доказів про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила, за відсутності в заяві домовленості сторін про сплату пені за несвоєчасне погашення кредиту надані банком Умови та Правила не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві, підписаній позичальником, оскільки лише цей факт може свідчити про прийняття ним запропонованих умов та приєднання як другої сторони до договору.

За наведених обставин, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді наявність у кредитора права на самостійне списання грошових коштів і зміну процентної ставки.

Довідка ПриватБанку (а. с. 13) свідчить, що на виконання умов кредитного договору №б/н ОСОБА_1 було видано кредитні картки за наступними номерами, а саме: 07.09.2007 № НОМЕР_3 з терміном дії до 09.2011; 15.01.2008 № НОМЕР_4 з терміном дії до 09.2011; 22.08.2011 № НОМЕР_5 з терміном дії до 09.2015; 19.11.2015 № НОМЕР_6 з терміном дії до 08.2019; 04.05.2016 № НОМЕР_7 з терміном дії до 12.2019; 24.03.2016 № НОМЕР_8 з терміном дії до 03.2020 та 24.04.2019 № НОМЕР_9 з терміном дії до 02.2023.

Довідка «ПриватБанк" про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , підтверджує факт збільшення відповідачу кредитного ліміту до 5000 грн. 13.07.2016. Водночас не містить будь-яких даних щодо збільшення ліміту на суму більше 5000 грн. (а.с. 12).

Відповідач погашала кредит і загальна сума погашення за наданим кредитом склала за період з 01.06.2015 по 31.10.2019 21338 грн. 41 коп. (в той час, коли ліміт не перевищував 5000 грн.; останній платіж здійснено 31.07.2019 в сумі 21 грн. 36 коп. згідно розрахунку). Однак, станом на 11.10.2020 банком знову нараховано заборгованість по кредитному договору в сумі 24286 грн. 19 коп., із них: 15649 грн. 03 коп. заборгованості за простроченим тілом кредиту; 4475 грн. 84 коп. заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 4475 грн. 84 коп. заборгованості по пені (а. с.7-11).

Однак, вказаним договором не передбачено стягнення відсоткової ставки пені, яка підлягає стягненню за несвоєчасне виконання умов кредитного договору. Відповідно, вказана складова заборгованості за договором про надання банківських послуг №б/н від 07.09.2007 не може бути включена до суми заборгованості.

Виписка за договором №б/н станом на 13.10.2020 по рахунку ОСОБА_1 також підтверджує, що за наданими відповідачеві кредитними картками регулярно здійснювалися валютні операції у межах суми кредитного ліміту - 5000 грн., в тому числі і самостійне списання банком відсотків по збільшеній відсотковій ставці: до 3,6% при погодженні в заяві - 1,9% (22,8% річних (а.с. 14, 34-41) та неправомірне автоматичне погашення пені за прострочку за кредитом на суму понад 100 грн..

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 76-78, 81, 83, 84, 87, 89, 228, 235, 263-265 ЦПК України, визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову (дослідження обґрунтованості, наявності доказів, що їх підтверджують).

Без виконання цих процесуальних дій (в тому числі дослідження належним чином розрахунку заборгованості у взаємозв`язку з умовами укладеного між сторонами кредитного договору у вигляді анкети-заяви) ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Отже, належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок заборгованості), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.

Таку позицію висловив Верховний Суд у постанові від 02.09.2020 по справі № 645/4384/17.

Оцінюючи наданий банком розрахунок, суд відмічає, що банком нараховувалися відсотки в більшому розмірі ніж погоджено було сторонами, а саме: до 3,6% при погодженні в заяві 1,9% (22,8% річних); відповідачем було погашено борг в сумі 21338 грн.41 коп., вказані кошти зараховувались банком на погашення відсотків та пені, стягнення якої умовами договору не було передбачено, а також відбувалося самостійне автоматичне погашення простроченої заборгованості.

Таким чином, аналізуючи та оцінюючи правовідносини, що склалися між сторонами; норми права, що їх регулюють; всі письмові докази в їх сукупності, суд з врахуванням сплаченої позивачем суми заборгованості, приходить до висновку про відсутність заборгованості та відповідно про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2102 грн.00 коп. в дохід держави.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 245, 263-265, 268, 274, 279 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (р/р № НОМЕР_10 , МФО 305299, код 14360570), що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, до ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_11 ), яка проживає по АДРЕСА_1 , про стягнення заборгованості відмовити.

На рішення суду до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд Житомирської області може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: А. Л. Гришковець Повне рішення виготовлено 18.01.2021.