Справа № 425/3565/19
Провадження № 22-ц/810/407/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2021 року Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Кострицького В.В., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря Погребної Л.М.,

учасники справи: позивачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , відповідачі - ОСОБА_3 , Виконавчий комітет Рубіжанської міської ради Луганської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Служба у справах дітей Рубіжанської міської ради Луганської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку в порядку спрощеного провадження

апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1

на рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 23 лютого 2021 року, ухваленого Рубіжанським міським судом Луганської області у складі: судді Романовського Є.О. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , виконавчого комітету Рубіжанської міської ради Луганської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Служба у справах дітей Рубіжанської міської ради Луганської області, про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2019 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із вказаним позовом до суду, який мотивували тим, що ОСОБА_1 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 15.07.2016 року № 308, який є дійсним, набув право власності на 1/1 квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі вищевказаного договору державним реєстратором, приватним нотаріусом Ткаченко І.М. прийнято рішення № 30486815 та внесено запис про право власності № 15517124 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

ОСОБА_2 є дружиною ОСОБА_1 та співвласником вищевказаної квартири.

З інформаційної довідки від 15.04.2019 року позивачам стало відомо про зміни в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо запису права власності на квартиру - що в запис про право приватної власності позивача ОСОБА_1 за № .02.2017 були внесені зміну розміру часток та зменшено його 1/1 частку власності до Ѕ, а 17.04.2019 позивач дізнався, що вказані зміни вніс державний реєстратор виконавчого комітету Рубіжанської міської ради Луганської області Бородін Антон Сергійович на підставі рішення про державну реєстрацію від 21.02.2017 року № 33947853.

Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 26.12.2016, залишеним без змін в цій частині рішенням Апеляційного суду Луганської області від 23 січня 2017 року, визнано за ОСОБА_3 право власності на Ѕ спірної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та вказаними судовими рішеннями встановлено, що це право власності вказана особа набула з моменту реєстрації права власності іншого співвласника ОСОБА_4 , тобто 12.08.2008 року, оскільки за загальним правилом судове рішення не породжує, а підтверджує наявне право власності, набуте раніше на законних підставах.

Оскільки відповідно до п. 67 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, підставою для державної реєстрації є витребування майна з чужого незаконного володіння, а вищезазначеними судовими рішеннями відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні її позовних вимог до ОСОБА_1 про витребування у Ѕ спірної квартири, то у державного реєстратора не було законних підстав для прийняття оскаржуваного рішення.

З посиланням як на правову підставу своїх вимог на ст. 1, 3, 10, 11, 22, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, позивачі вважають, що оскаржуваним рішенням державний реєстратор порушив право позивача на частку квартирі іншою особою, за якою було зареєстроване право власності на цю частку квартири та за оскаржуваним рішенням про державну реєстрацію права власності зміно запис про частку квартири у позивача, а також, що державний реєстратор зареєстрував 1/2 частку квартири за ОСОБА_3 у час, менший ніж 2 години, в неробочий час, оскільки в такому разі необхідно сплатити адміністративний збір в розмірі 8 000, а сплачено лише 160 грн, без використання інформаційної взаємодії з Єдиним державним реєстром судових рішень.

Тому з урахуванням зміни підстав позову шляхом їх збільшення позивачі просили суд визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на 1/2 частку квартири за ОСОБА_3 , розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , від 21.02.2017 року, № 33947853, прийняте державним реєстратором виконавчого комітету Рубіжанської міської ради Луганської області Бородіним А.С.

Від відповідачки ОСОБА_3 в особі свого представника надійшов відзив на позовну заяву позивачів про невизнання позову, оскільки за заявою ОСОБА_3 на підставі рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 26.12.2016 року підтверджено право власності ОСОБА_3 на 1/2 частку у праві спільної власності на спірну квартиру, яке було залишено без змін у вказаній частині рішенням Апеляційного суду Луганської області від 23.01.2017 року та в подальшому постановою Верховного Суду від 02.05.2018 року, а тому державним реєстратором Бородіним А.С. прийнято рішення № 33947853 про реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права ОСОБА_3 на 1/2 частку у праві спільної часткової власності на зазначену квартиру і внесені зміни у праві власності ОСОБА_1 з 1/1 частки на 1/2 частку.

Від позивачів надійшла відповідь на відзив ОСОБА_3 , що здійснення державної реєстрації права власності за ОСОБА_3 стосовно Ѕ частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , здійснено з порушенням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державним реєстратором ОСОБА_5 незаконно внесено зміни в державний реєстр, особисто в запис права власності № 15517124 на підставі свого рішення № 33947853 про державну реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на 1/2 частку квартири.

Від виконавчого комітету Рубіжанської міської ради Луганської області надійшов відзив на позовну заяву, зазначивши, що зменшення частки права власності здійснювалось згідно функції програмного забезпечення Державного реєстру речових прав. Зменшення частки ОСОБА_1 здійснювалося на підставі судових рішень, якими встановлено, що ОСОБА_1 не могла бути продана частка, що належить ОСОБА_3 , внаслідок чого визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину в частині Ѕ частки квартири первісного продавця квартири ОСОБА_6 , а відтак не виникало прав на цю частку і у ОСОБА_7 , що виключала право розпорядження цією часткою у останнього, а тому вважає, що позовні вимоги позивачів є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

У відзиві на заяву про зміну підстав позову шляхом їх збільшення Рубіжанська міська рада Луганської області просить відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачі помилково зазначають про проведення реєстраційної дії реєстрація протягом 2-х годин, оскільки згідно наданих доказів реєстрація проводилася протягом 5-ти днів: 09, 21, 22, 23, 24 лютого 2017 року.

Ухвалою суду від 28 січня 2020 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Службу у справах дітей Рубіжанської міської ради Луганської області.

Служба у справах дітей Рубіжанської міської ради Луганської області надала пояснення до позовної заяви позивачів, згідно яких Служба не підтримує вимоги позовної заяви, оскільки позивач хоче збільшити житлову площу, користуватися якою буде дитина, що ніяким чином не порушує права малолітньої дитини.

Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 23 лютого 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , виконавчого комітету Рубіжанської міської ради Луганської області, третя особа не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Служба у справах дітей Рубіжанської міської ради Луганської області, про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію відмовлено.

В апеляційних скаргах позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 просять скасувати рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 23 лютого 2021 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права.

Доводи апеляційних скарг є ідентичними за своїм змістом та фактично дублюють позовні вимоги, а крім того, скаржники посилаються на те, що судом застосовано до спірних правовідносин постанову Великої Палати Верховного суду від 22.08.2018 у справі №925/1265/16 помилково як ухвалене за різних фактичних обставин у неподібних правовідносинах; рішення державного реєстратора є незаконним, оскільки він здійснив державну реєстрацію права власності, бачивши наявну суперечність між заявленим правом власності ОСОБА_3 та вже зареєстрованим правом ОСОБА_1 та незаконно вніс зміни в державний реєстр в запис права власності № 33947853 про державну реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на Ѕ частку квартири та незаконно зменшив належну позивачу ОСОБА_1 частку з 1/1 на Ѕ, і вказаний запис не відповідає наявним в договорі купівлі-продажу відомостям щодо власності позивача.

Від відповідачки ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_8 надійшов відзив на апеляційні скарги позивачів, в якому зазначено, що скарги не містять посилань на незаконність чи обґрунтованість оскаржуваного рішення, тобто скаржники повторили зміст позовної заяви, що зводиться до незаконності дій державного реєстратора з реєстрації переходу права власності на Ѕ частку спірної квартири від ОСОБА_1 до ОСОБА_3 . Суд першої інстанції в своєму рішенні встановив всі обставини справи і правильно застосував норми матеріального права, а тому вважає, що не має підстав для задоволення апеляційних скарг позивачів.

Від виконавчого комітету Рубіжанської міської ради Луганської області надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому вважає, що рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 23.02.2021 є законним, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Протоком автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.04.2021 року головуючим у справі визначено суддю Назарову М.В., склад колегії -Кострицького В.В., Стахової Н.В. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.04.2021 року вилучено суддю Стахову Н.В. у зв`язку із перебуванням на лікарняному, новий суддя у складі суду Лозко Ю.П. Апеляційне провадження по справі було відкрито 27 квітня 2021 року. Ухвалою суду від 30 квітня 2021 року справу призначено до апеляційного розгляду на 15 червня 2021 року об 11-й год. Судове засідання не було проведено у зв`язку з перебуванням у щорічній відпустці з 15.06.2021 по 01.07.2021 судді Лозко Ю.П. Розгляд справи призначений на 22 липня 2019 року о 14-й. 22.07.2021 року розгляд справи за клопотанням сторони позивачів відкладений на 05 серпня 2021 року о 12.30 год.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 та представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_9 підтримали доводи кожен своєї апеляційної скарги.

Представник відповідачки ОСОБА_8 скарги не визнав та просив залишити їх без задоволення, а рішення суду - без змін.

Інші учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилися, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає скарги такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.11.2014 року, посвідченого державним нотаріусом Рубіжанської державної нотаріальної контори Луганської області, зареєстрованого в реєстрі за № 365 встановлено, що ОСОБА_6 , як спадкоємцю після смерті ОСОБА_4 , залишилась спадщина у вигляді квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яку вона передала у власність ОСОБА_7 згідно договору купівлі-продажу квартири від 22.12.2014 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2095, посвідченого приватним нотаріусом Рубіжанського міського нотаріального округу Луганської області (а.с. 122, 138-139, т. 1).

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 15.07.2016 року, зареєстрованого в реєстрі за № 308, посвідченого приватним нотаріусом Рубіжанського міського нотаріального округу Луганської області Ткаченко І.М., укладеного між ОСОБА_7 - продавцем та ОСОБА_1 (Позивач-1)- покупцем, ОСОБА_7 оплатно передав у власність квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 прийняв вищезазначену квартиру та сплатив за неї ціну обумовлену цим договором (а.с. 12-13, т. 1).

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (Позивач-2) станом на час укладення договору купівлі-продажу від 22.12.2014 року перебували у шлюбі.

Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 21.10.2019 року, виданої Центром надання адміністративних послуг загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області 21.10.2019 року за № 40164, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (співвласник), ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (син,) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (без родинних відносин) (а.с. 195 т.1).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21.07.2016 року № 64061961, на підставі заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 15.07.2016 року того ж дня за ОСОБА_1 зареєстровано 1/1 частки права приватної власності на квартиру, розташовану за адресою:

АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 15.07.2016 року

№ 308 (а.с. 14-15, 48-49 т. 1).

Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 26.12.2016 року визнано квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , станом на день смерті ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_5 ; визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Рубіжанської державної нотаріальної контори Луганської області Меренковим Ю.В. 27.11.2014 року за реєстром № 365, на ім`я ОСОБА_6 , після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , в частині Ѕ частки квартири АДРЕСА_2 ; визнано за ОСОБА_3 (Далі - Відповідач-1) право спільної часткової власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_2 ; витребувано у ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 Ѕ частку квартири АДРЕСА_2 , В задоволенні решти позову в частині вселення - відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Луганської області від 23.01.2017 року вказане рішення суду першої інстанції змінено: скасувано в частині витребування у ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 Ѕ частки квартири; у вказаній частині ухвалено нове рішення, яким у задоволенні заявлених вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про витребування Ѕ частки зазначеної квартири відмовлено, в іншій оскаржуваній частині рішення суду залишено без змін (а.с. 24-31, 58-65, 162-169 т. 1).

Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21.02.2017 року

№ 33947853, державний реєстратор прав на нерухоме майно Бородін А.С. (Відповідач-2), розглянувши заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (додані до заяви матеріали згідно витребуваної судом реєстраційної справи № 25 копія паспорта, ідентифікаційний номер, квитанція про сплату адміністративного збору, рішення судів першої та апеляційної інстанцій), прийняту 09.02.2017 року 11:09:13, яку подала ОСОБА_3 , вирішив провести державну реєстрацію права власності: приватної, спільної, часткової, у розмірі Ѕ частки на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за суб`єктом ОСОБА_3 (а.с. 158-170, 178 т. 1).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 15.04.2019 року № 163574689 на підставі рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 26.12.2016 року, рішення Апеляційного суду Луганської області від 23.01.2017 року державним реєстратором Бородіним А.С. винесено запис: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 33947853 від 21.02.2017 року 08:00:59, форма власності: приватна, вид спільної власності спільна часткова, розмір частки Ѕ, власники: ОСОБА_3 на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 частка вказаної квартири залишена за ОСОБА_1 (а.с.16-17, 50-51 т.1).

Наказом заступника Міністра юстиції України з питань державної реєстрації від 14.06.2019 року № 2326/7 про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 15.05.2019 без розгляду її по суті, відповідно до пункту 9 частини 8 статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пункту 12 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 року № 1128, відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 15.05.2019 року без розгляду її по суті у зв`язку з тим, що розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції Міністерства юстиції України (а.с. 23, 57 т. 1).

Листом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 12.03.2020 року за № 6449/Л-1322/05.7 ОСОБА_11 надано відповідь про те, що управління не наділено повноваженнями щодо вирішення питання стосовного того, чи на законних підставах було проведено державну реєстрацію права власності, а також встановлення законності дій та рішень державного реєстратора можливе лише за рішенням постійно діючих колегій з розгляду скарг у сфері державного реєстратора можливе тільки за рішенням постійно діючих колегій з розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України чи його відповідного територіального органу або суду, а стосовно здійснення пошуку даних в державному реєстрі та формування запитів в неробочий час, вказано, що відповідно до абзацу 5 п. 1 Порядку здійснення контролю у сфері державної реєстрації від 21.12.2016 року № 990, чинному на час проведення реєстраційних дій, неробочий час встановлювався у проміжку часу з 00 до 07 години та з 22 до 00 годин у понеділок - суботу, а також неділю та святкові дні (а.с. 110-112 т. 2).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За загальним правилом державна реєстрація прав проводиться будь-яким державним реєстратором за заявами у сфері державної реєстрації прав (абзац четвертий частини п`ятої статті 3 зазначеного Закону).

Тобто державна реєстрація прав проводиться державним реєстратором не з власної ініціативи, а на підставі відповідної заяви, поданої зацікавленою особою. Відносини у сфері державної реєстрації речового права виникають між суб`єктом звернення за такою послугою та суб`єктом, уповноваженим здійснювати відповідні реєстраційні дії.

Зміст позовних вимог свідчить про те, що спірні правовідносини у справі виникли між позивачами як власниками спірної квартири на підставі договору купівлі-продажу та відповідачем виконавчим комітетом Рубіжанської міської ради Луганської області, державним реєстратором якого ОСОБА_5 прийнято оскаржуване рішення про державну реєстрацію від 21.02.2017 року № 33947853 про державну реєстрацію права власності на Ѕ спірної квартири, набутого на підставі судового рішення другим відповідачем - ОСОБА_3 , з приводу допущених, на думку позивачів, державним реєстратором порушень під час ухвалення оскаржуваного рішення.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив із недоведеності протягом розгляду справи позовних вимог, оскільки за результатами розгляду заяви ОСОБА_3 та поданих нею документів щодо державної реєстрації права власності на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , а саме - рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 26.12.2016 року та рішення Апеляційного суду Луганської області від 23.01.2017 року було прийняте законне та вмотивоване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, в межах Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Такі висновки суду ґрунтуються на вимогах закону, а помилкові доводи апеляційних скарг цих правильних висновків не спростовують.

Довід скарги про помилковість прийняття Відповідачем-2 рішення про державну реєстрацію за Відповідачем-1 права власності на Ѕ спірної квартири в порушення п. 67 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (в редакції станом на час прийняття оскаржуваного рішення), є помилковим, оскільки абзац перший вказаної норми регулює державну реєстрацію права власності у разі витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння на підставі рішення суду та подання у цьому разі необхідних для відповідної реєстрації документів, передбачених статтею 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та цим Порядком, що підтверджують право власності на нерухоме майно належного власника.

Натомість, відповідно до п. 40 Порядку державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та цим Порядком, якими є, крім іншого рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно (п. 9 ч. 1 ст. 29 Закону № 1952-IV).

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає реєстрації.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з положеннями статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою, по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності.

Право власності набувається з не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, в якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо це право не визнається іншою собою, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Відповідно до частин першої та другої статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною.

Тобто, державна реєстрація не є способом набуття чи припинення права власності. Вона виступає лише засобом підтвердження фактів набуття чи припинення прав власності на нерухоме майно або інших речових прав.

Вичерпний перелік підстав для відмови в державній реєстрації прав міститься в частині першій статті 24 Закону № 1952-IV:

1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою;

3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом;

4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження;

5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями;

6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно;

7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;

8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав;

9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію;

10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі;

11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав;

12) заявника, який звернувся із заявою про державну реєстрацію прав, що матиме наслідком відчуження майна, внесено до Єдиного реєстру боржників.

Вказані обставини по справі відсутні і позивачами вони не доведені.

Тому помилковими є і доводи апеляційних скарг про те, що державним реєстратором було зменшено частку приватної власності позивачів з 1/1 на Ѕ за умови наявності правовстановлюючого документу на ім`я Позивача-1 про право власності на спірну квартиру в цілому, адже в даному випадку у Відповідача-2 виникло право власності на підставі рішення суду, яким відновлене порушене право ОСОБА_3 та встановлено, що вона разом із померлим ОСОБА_4 за життя останнього 23.07.2008 року набула цю квартиру у спільну сумісну власність в силу вимог ч. 1 ст. 74 СК України, що давало змогу його спадкоємиці ОСОБА_6 спадкувати лише Ѕ спірної квартири та, відповідно, розпоряджатися нею.

Державний реєстратор під час прийняття оскаржуваного рішення жодним чином не змінював частки позивачів, а лише підтверджував вчиненням передбачених законом дій з приводу виконання покладених на нього обов`язків факт набуття відповідачкою ОСОБА_3 права її власності на спірне нерухоме майно.

Намагання позивачів довести допущені державним реєстратором порушення з огляду на те, що він зареєстрував 1/2 частку квартири за ОСОБА_3 у час, менший ніж 2 години, в неробочий час, оскільки в такому разі необхідно сплатити адміністративний збір в розмірі 8 000, а сплачено лише 160 грн, без використання інформаційної взаємодії з Єдиним державним реєстром судових рішень, не спростовує правильності прийнятого ним як суб`єктом владних повноважень за зверненням Відповідача-2 ОСОБА_3 рішення № 33947853 від 21.02.2017 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на підставі чинного рішення суду.

Натомість, спір про скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно має розглядатись як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване аналогічне право щодо того ж нерухомого майна, на що неодноразово звертав увагу Верховний Суд (Постанова КГС ВС від 21.01.2021 у справі № 925/1222/19).

Позивачами не доведено порушення їх прав під час розгляду теперішньої цивільної справи прийнятим рішенням реєстратора про державну реєстрації права власності за ОСОБА_3 .

Посилання суду на застосування до спірних правовідносин висновків, зроблених у постанові Великої Палати Верховного суду від 22.08.2018 у справі №925/1265/16 з огляду на різні фактичні обставини та неподібність правовідносин, не призвело до неправильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 23 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови - 09 серпня 2021 року.

Головуючий

Судді: