Справа № 522/5003/21
Провадження № 2/522/6041/21
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Приморський районний суд м. Одеси:
під головуванням суддіАбухіна Р.Д.,
за участю секретаря судового засідання Баланюк Т.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,-
Позивач звернувся до суду із позовом, по якому просить суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, представник надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідачка до судового засідання не з`явилася, про час, дату та місце судового засідання повідомлена належним чином у встановленому порядку. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності до суду не подавала.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані докази,пояснення сторін, вважає позов підлягаючим частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі.
ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) СТОРІН.
Позов обґрунтований тим, що позивач по справі є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 16 вересня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В.
Підставою звернення до суду із даним позовом стали посилання на те, що у вищезазначеній квартирі також зареєстрована особа, яка не є членом його сім`ї - ОСОБА_2 , яка не вжила заходів щодо зміни місця реєстрації.
На підтвердження законності своїх вимог посилається на ст.ст. 321, 383, 391 ЦК України.
ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.
Позивач по справі є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 16 вересня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В.
Згідно довідки Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 7 листопада 2020 року № М5-244848-ф/л про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку, у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Таким чином, в належній позивачеві квартирі зареєстрована особа, яка не є членом його сім`ї - ОСОБА_2 , яка не вжила заходів щодо зміни місця реєстрації.
Підставою звернення до суду із позовом стали посилання позивача на те, що відповідач у зазначеній квартирі не проживає, що підтверджується актом про непроживання, складеним сусідами.
ІV. ОЦІНКА СУДУ.
Перевіривши законність та обґрунтованість позовних вимог суд дійшов висновку по можливість задоволення позову.
На підставі ст. 15 ЦК Україникожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Судовий захист цивільних прав та інтересів, шляхом визнання відповідного права, гарантується ст. 16 ЦК України, з якої вбачається, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Приписами ст.379 ЦК України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.
Оскільки відповідачка за вказаною адресою не проживає та, на даний час, не вжила дій щодо зняття з реєстрації свого місця проживання у квартирі квартирою за адресою: АДРЕСА_1 права позивача, як власника приміщення порушуються.
Положеннями статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати усунення будь-яких порушень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушення права та з яких підстав.
Відповідно до ч.2 ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Оскільки судом встановлено, що права та інтереси позивача, як власника квартири порушуються, та враховуючи ту обставину, щовідповідач втратив право користування зазначеною квартирою суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про визнання особи втратившою право користування житловим приміщенням є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Суд відмовляє в частині вимог про примусове знання є реєстраційного обліку відповідача по справі, оскільки визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для знаття з реєстраційного обліку, отже у даній частині вимог права позивача станом на теперішній час на порушені, а суд не може вирішувати спори на майбутнє.
На підставі викладеного й керуючись ст.ст.316, 317, 319, 379, 391 ЦК України, ст.ст..1,2,5,11,76-80,81,206,241,247,258,263-265,273,354 ЦПК України, суд, -
Позов про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .
В задоволенні решти вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складений 05.08.2021 року.
Суддя: Р.Д. Абухін