ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/104/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.

секретар судового засідання Гриньова А.М.

за участю: представників учасників справи

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/34195/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Кот Марина Олександрівна, про визнання недійсним договору дарування садового будинку, визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на 1/2 частини садового будинку, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 жовтня 2020 року (суддя Продан Б.Г.).

Заслухавши доповідача, пояснення представників учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частку в майні.

В обґрунтування позову зазначала, що 24 жовтня 2017 року вона зверталась до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, в якому просила визнати садовий будинок, загальною площею 58,2 кв.м. із господарськими спорудами, що знаходиться в Садівничому товаристві «Берізка» мкрн. Лезневе в м. Хмельницькому та автомобіль «ЗАЗ-110307 Славута» спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як майно, яке придбане подружжям під час шлюбу та здійснити його поділ.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 квітня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано садовий будинок загальною площею 58.2 кв.м., що знаходиться у Садівничому товаристві «Берізка» у м. Хмельницькому та автомобіль ЗАЗ-110307 «Славута» спільною сумісною власністю ОСОБА_1 і ОСОБА_2 як майно, яке придбане подружжям за час шлюбу, та здійснено його поділ. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини садового будинку загальною площею 58,2 кв.м. у Садівничому товаристві «Берізка у м. Хмельницькому. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини автомобіля ЗАЗ-110307 «Славута», загальною вартістю 44 000,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 половину вартості автомобіля у розмірі 22 000,00 грн, залишивши автомобіль у власності ОСОБА_2 . У задоволенні інших вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 19 вересня 2019 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 квітня 2019 року в частині поділу садового будинку та господарських споруд, визнання права власності на 1/2 частини автомобіля скасовано і ухвалено у цій частині нове судове рішення. Відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання спільною сумісною власністю садового будинку, загальною площею 58,2 кв.м. з господарськими спорудами, що знаходиться у Садівничому товаристві «Берізка» у м. Хмельницькому, визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частини садового будинку загальною площею 58,2 кв.м. з господарськими спорудами у Садівничому товаристві «Берізка» у м. Хмельницькому, визнання права власності на 1/2 частини автомобіля ЗАЗ-110307 «Славута». В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судом при розгляді справи встановлено, що відповідно до декларації про готовність об`єкта до експлуатації ХМ 29 від 10.07.2018, технічного паспорту на садовий будинок, виготовленого 11.07.2018, після реєстрації права власності ОСОБА_2 на садовий будинок, загальною площею 58,2 кв.м, здійснено реконструкцію вказаного садового будинку, в результаті якої створено новий об`єкт нерухомості з іншими технічними характеристиками - садовий будинок, площею 106,2 кв.м., і зареєстровано права власності на нього з іншим реєстраційним номером.

Приймаючи рішення, апеляційний суд звернув увагу на той факт, що під час розгляду справи було зареєстровано права власності ОСОБА_2 на садовий будинок площею 106,2 кв.м., що знаходиться в Садівничому товаристві «Берізка» мкрн. Лезневе в м. Хмельницькому, і позивач не скористалась правом змінити предмет позову та надати докази на підтвердження спільної участі сторін у здійсненні реконструкції будинку, зважаючи на її завершення після розірвання шлюбу.

А тому, звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є садовий будинок, загальною площею 106,2 кв.м. (до якого входять підвал, перший поверх включаючи прибудову, мансарда) та господарській будівлі (до яких входять гараж з літньою кухнею загальною площею 40 кв.м.), що знаходяться в Садівничому товаристві «Берізка» м. Хмельницький, який підлягає поділу.

Разом з тим, 10.10.2019 відповідач ОСОБА_2 подарував садовий будинок площею 106,2 кв.м. донькам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частках кожній. Позивач вважає, що відповідач відчужив даний садовий будинок незаконно, умисно вчинив дії щодо об`єкта права спільної сумісної власності подружжя, без згоди ОСОБА_1 , відповідно такий правочин підлягає визнанню недійсним.

Звертаючись до суду, з урахуванням збільшених позовних вимог, позивач просила визнати недійсним договір дарування садового будинку від 10.10.2019, загальною площею 106.2 кв.м., разом із господарськими будівлями до нього, що знаходиться в АДРЕСА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Кот М.О., згідно з яким ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частках набули право власності на даний будинок; визнати садовий будинок та господарські будівлі спільною сумісною власністю подружжя, та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину садового будинку, загальною площею 106.2 кв.м., та господарських будівель як складову частину об`єкта нерухомого майна (гараж з літньою кухнею), що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 жовтня 2020 року визнано недійсним договір дарування садового будинку від 10.10.2019, загальною площею 106.2 кв.м., разом із господарськими будівлями до нього, що знаходиться в АДРЕСА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Кот М.О., згідно з яким ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частках набули право власності на даний будинок. Визнано садовий будинок та господарські будівлі спільною сумісною власністю подружжя. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину садового будинку та господарських будівель.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 не погоджується з рішенням суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що визнаючи право позивача, яке підлягає захисту, суд не правильно встановив обсяг спільно нажитого майна під час шлюбу, не з`ясував джерело і час його придбання, не перевірив доказів позивача на підтвердження її участі у будівництві та реконструкції об`єкту спірного нерухомого майна. Зазначає, що суд дійшов передчасного висновку про те, що садовий будинок разом із господарськими будівлями до нього, що знаходиться в АДРЕСА_1 , є об`єктом спільного майна подружжя. Вважає, що суд визнаючи недійсним договір дарування від 10.10.2019, неправильно застосував норми ст.ст. 203, 215, 216 ЦК України та дійшов хибного висновку, що оспорюваний правочин порушує права позивача, як власника у спільній сумісній власності подружжя, оскільки на момент укладання договору, право власності на майно за реєстраційним номером 101 належало ОСОБА_2 та ніким не оспорювалось.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 підтримала апеляційну скаргу.

Представник позивача ОСОБА_6 в судовому засіданні просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України передбачено що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що садовий будинок, загальною площею 106,2 кв.м., що знаходиться в Садівничому товаристві «Берізка» м. Хмельницького, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, позивач має право на 1/3 частини садового будинку (складовою частиною якого є гараж з літньою кухнею), відчуження спірного нерухомого майна здійснено відповідачем ОСОБА_2 без згоди ОСОБА_1 , що є підставою для визнання договору дарування недійсним.

Проте, погодитись з такими висновками суду не можна.

Зі змісту нормативних положень глав 7 та 8 СК України власність у сім`ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя, залежно від якого регулюється питання розпорядження таким майном.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно зі статтею 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Статтею 69 СК України передбачено право подружжя на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Встановлено, що з 02 листопада 2005 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 серпня 2017 року шлюб, укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , розірвано (а.с. 10). Зазначеним судовим рішенням встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини в 2012 році та не підтримують їх.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України).

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 квітня 2019 року визнано садовий будинок загальною площею 58,2 кв.м., що знаходиться у Садівничому товаристві «Берізка» у м. Хмельницькому та автомобіль ЗАЗ-110307 «Славута» спільною сумісною власністю ОСОБА_1 і ОСОБА_2 як майно, яке придбане подружжям за час шлюбу, та здійснено його поділ. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини садового будинку, загальною площею 58,2 кв.м., у Садівничому товаристві «Берізка» у м. Хмельницькому. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини автомобіля ЗАЗ-110307 «Славута», загальною вартістю 44 000,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 половину вартості автомобіля у розмірі 22 000,00 грн, залишивши автомобіль у власності ОСОБА_2 . У задоволенні інших вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 19 вересня 2019 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 квітня 2019 року в частині поділу садового будинку та господарських споруд, визнання права власності на 1/2 частини автомобіля скасовано і ухвалено у цій частині нове судове рішення. Відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання спільною сумісною власністю садового будинку, загальною площею 58,2 кв.м. з господарськими спорудами, що знаходиться у садівничому товаристві «Берізка» у м. Хмельницькому, визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частини садового будинку, загальною площею 58,2 кв.м., з господарськими спорудами у Садівничому товаристві «Берізка» у м. Хмельницькому, визнання права власності на 1/2 частини автомобіля ЗАЗ-110307 «Славута». В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що позивачем було пред`явлено вимогу про визнання спільною власністю і визнання права власності на 1/2 частини садового будинку, загальною площею 58,2 кв.м., при цьому ОСОБА_1 не звернула увагу на факт реєстрації під час розгляду справи права власності відповідачем на садовий будинок площею 106,2 кв.м. і не скористалася правом змінити предмет позову та надати докази на підтвердження спільної участі сторін у здійсненні реконструкції будинку, зважаючи на її завершення після розірвання шлюбу.

Судовим рішенням встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 19 березня 2012 року і даних з Реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 18 лютого 2016 року за ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на садовий будинок у Садівничому товаристві «Берізка» у м. Хмельницький, загальною площею 58,2 кв.м.

У подальшому, згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24 липня 2018 року 19 липня 2018 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на садовий будинок у Садівничому товаристві «Берізка» у м. Хмельницький, загальною площею 106,2 кв.м., складовою частиною якого є: гараж з літньою кухнею літ. «Б». Підставою виникнення права власності зазначено: свідоцтво про право власності серії НОМЕР_1 від 19 березня 2012 року (декларація про готовність об`єкта до експлуатації від 03 березня 2012 року); декларація про готовність об`єкта до експлуатації від 10 липня 2018 року.

Зі змісту декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 10 липня 2018 року і технічного паспорта на садовий будинок, виготовленого 11 липня 2018 року, після реєстрації ОСОБА_2 права власності на садовий будинок, загальною площею 58,2 кв.м., здійснено реконструкцію цього будинку, у результаті якої створено об`єкт нерухомості з іншими технічними характеристиками, а саме садовий будинок, загальною площею 106,2 кв.м. і відповідно зареєстровано новий об`єкт права власності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

За змістом вказаних норм процесуального права кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не вправі змінювати заявлені позивачем вимоги, предмет та підстави позову.

Звертаючись до суду із цим позовом, ОСОБА_1 просила суд визнати об`єктом спільної сумісної власності садовий будинок, загальною площею 106,2 кв.м. та право власності за нею на 1/2 частини цього садового будинку.

Разом з тим, встановлено, що на час здійснення реконструкції садового будинку, площею 106,2 кв.м., введення його в експлуатацію, реєстрації права власності на нього за ОСОБА_2 , сторони фактично припинили шлюбні відносини, а тому режим права спільної сумісної власності на садовий будинок, загальною площею 106,2 кв.м, не поширюється.

Перевіряючи доводи позивача про спільну участь сторін у здійсненні реконструкції будинку, колегія суддів вважає, що зазначені аргументи позивача ґрунтуються на припущеннях та допустимими і достатніми доказами не підтверджені.

Таким чином, позивачем не доведено, що садовий будинок, загальною площею 106,2 кв.м., що знаходиться в Садівничому товаристві «Берізка» м. Хмельницький є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, який підлягає поділу. Відповідно, відсутні підстави і для задоволення позовних вимог про визнання договору дарування садового будинку недійсним.

А тому, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, з позивача на користь відповідача підлягає відшкодуванню судовий збір, сплачений ним при подачі апеляційної скарги в розмірі 2164 грн 11 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 жовтня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Кот Марина Олександрівна, про визнання недійсним договору дарування садового будинку, визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на 1/2 частини садового будинку відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) 2164 грн 11 коп судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 січня 2021 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай