ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 544/777/20 Номер провадження 22-з/814/12/21 Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
20 січня 2021 року м. Полтава
Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Лобов О.А.,
судді: Дорош А.І., Пікуль В.П.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві заяву адвоката Івасини Олександра Романовича, представника ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд
У липні 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом, просила ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти у розмірі 2 500 грн. щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення нею 23 річного віку на час навчання.
Заявлені вимоги мотивовані тим, що вона навчається на денній формі в Українській медичній стоматологічній академії, у зв`язку з чим не має можливості працювати. Перебуває на повному утриманні батька, мати фінансово не допомагає.
Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 17 вересня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 1 800 грн. щомісячно, починаючи з 22 липня 2020 року і до досягнення ОСОБА_3 23 річного віку за умови продовження навчання. Зазначено, що у разі припинення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчання у навчальному закладі, стягнення аліментів на її утримання припинити. Вирішено питання судового збору.

В апеляційній скарзі адвокат Івасин Олександр Романович, представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 07 грудня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 , представника ОСОБА_1 , задоволено частково.

Рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 17 вересня 2020 року змінено, а саме зменшено суму аліментів, що підлягає до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , з 1 800 грн. до 1 059 грн.

Відшкодовано ОСОБА_1 за рахунок держави судовий збір, сплачений останньою за подачу апеляційної скарги у розмірі 370,80 грн.

11 грудня 2020 року на адресу Полтавського апеляційного суду надійшла заява адвоката Івасини Олександра Романовича, представника ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення у справі.

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що ОСОБА_1 в апеляційній скарзі заявляла, що підтвердження витрат на послуги адвоката надасть після ухвалення судом рішення.

Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення в разі не вирішення судом питання про судові витрати.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Пунктом третім ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог у разі часткового задоволення позову.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до положень частини першої, пункту першого частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 як позивач по справі звільнена від сплати судового збору відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

Ні ЗУ «Про судовий збір», ні Цивільний процесуальний кодекс України не містять норми про автоматичне звільнення особи від сплати витрат, пов`язаних з розглядом справи, у разі, якщо така особа має пільги зі сплати судового збору.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною третьою ст.137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст.137 ЦПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами ( ч.5, ч.6 ст.137 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Як вбачається з матеріалів справи, в суді першої інстанції професійна правнича допомога надавалася ОСОБА_1 адвокатом Івасиною Олександром Романовичем на підставі договору про надання правової допомоги від 15 жовтня 2019 року та ордеру (а.с.49,51).

На підтвердження витрат, понесених відповідачем, надано дублікати квитанції № 0.1.1 від 01.11.2020 року та №0.0..1 від 27.10.2020 року, відповідно до яких АО «Кейс енд партнерс Інтернешнл», в якому працює адвокат Івасин Олександр Романович, отримано від ОСОБА_1 2 000 + 2 500 = 4 500 грн. за правничу роботу. Також надано акти приймання-передачі виконаних робіт (послуг) на суму 4 500 грн. (а.с.50,125).

За відсутності заперечень позивача щодо неспівмірності розміру витрат на правничу допомогу апеляційний суд визнає доведеним належними і допустимими доказами розмір заявлених витрат на правничу допомогу.

Позов ОСОБА_2 з урахуванням постанови апеляційного суду задоволений на 42%, отже ОСОБА_1 має право на відшкодування понесених нею витрат за послуги адвоката пропорційно розміру задоволених позовних вимог, які складають 4500 / 100 х 42% = 1 890 грн.

Сума витрат на правничу допомогу підлягає стягненню з позивача ОСОБА_2 .

Керуючись ст. 270 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Заяву адвоката адвоката Івасини Олександра Романовича, представника ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 )

1 890 грн. витрат на правничу допомогу.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного її тексту шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст додаткової постанови виготовлено 20 січня 2021 року

Головуючий суддя О. А.Лобов

Судді А.І.Дорош

В.П.Пікуль