Справа № 459/1610/20
Провадження № 2/459/118/2021
У Х В А Л А

судового засідання

04 серпня 2021 року Червоноградський міський суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Мельникович М. В.

з участю секретаря Мандрик І.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву відповідача ОСОБА_1 від 29.07.2021р. про відвід судді Мельникович Марти Володимирівни у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

03.08.2021 року до Червоноградського міського суду Львівської області надійшла заява ОСОБА_1 від 29.07.2021р. про відвід судді Мельникович М. В.

В обгрунтування даної заяви відповідач продовжує стверджувати, що всі раніше заявлені ним відводи судді Мельникович М.В. були з різних підстав, однак за результатами останніх розглядів судом його відводів, у нього є обгрунтоване припущення, що його процесуальні права будуть продовжувати порушуватися протягом всього часу розгляду справи у даному складі та взагалі Червоноградським міським судом, оскільки заявлені ним відводи від 22.04.2021року, від 18.06.2021року та від 01.07.2021року залишаються судом без розгляду. На думку заявника, це свідчить про упереджене ставлення суду до нього, як учасника справи, а також вважає, що ухвали про залишення заяви про відвід без розгляду є незаконними. Окрім цього, зазначає, що після заявленого 01.07.2021 року відводу секретарю судових засідань Мандрик І. Я. дана особа не мала права приймати участі у процесуальних діях суду до розгляду відводу. Натомість в ЄДРСР містяться ухвали від 06.07.2021року та 14.07.2021року, в яких в якості секретаря судового засідання зазначена Мандрик І. Я., що, як вважає заявник, є порушенням його прав з боку суду.

Також ОСОБА_1 покликається на обставини, передбачені п. п. 3, 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України і вважає, що суд прямо чи побічно зацікавлений в результаті розгляду справи та що є обставини, які викликають сумнів в об`єктивності на неупередженості судді і тому заявляє судді відвід.

Відповідно до ч.7 ст. 40 ЦПК України, відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи в порядку За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Керуючись ст. 40 ЦПК України, розгляд даного питання здійснено без повідомлення учасників справи, у зв`язку з чимфіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ст. 247 ЦПК України.

Суд, вивчивши подану заяву про відвід судді, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені у ст. ст. 36, 37 ЦПК України.

Цивільно-процесуальне законодавство, зокрема ч.1 ст.36 ЦПК України, передбачає підстави коли суддя не може розгляди справи і підлягає відводу (самовідводу), а саме якщо:1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Частинами 1-3 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільногосудочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема верховенство права і неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Як зазначалося вище, 03.08.2021 року на адресу суду було скеровано чергову заяву відповідача про відвід судді Мельникович М. В.

Такі заяви про відвід подавалися відповідачем вже неодноразово, зокрема:

22.02.2021 року, 26.02.2021 року, 16.03.2021 року, 24.03.2021 року та 09.04.2021 року у задоволенні яких було відмовлено; а також 22.04.2021 року, 25.06.2021 року та 01.07.2021року, які були залишені без розгляду з підстав зловживання процесуальними правами

Щодо тверджень заявника про те, що вищевказані ухвали суду не містять обґрунтованого посилання на однотипність його заяв, а відтак обмежують його у доступі до правосуддя, суд вважає безпідставними, оскільки всі ухвали суду щодо відводів містять мотиви якими керувався суд з посиланням на норми процесуального права, а всі заяви про відвід головуючому судді фактично зводяться до незгоди заявника із процесуальними рішеннями суду. Тобто, суд в чергове роз`яснює заявнику, що однотипність його відводів полягає в його незгоді з процесуальними діями суду, що не є підставою для відводу судді.

Відповідно до ч.4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Твердження заявника про те, що після заявленого відводу 01.07.2021року секретарю судового засідання Мандрик І. Я. дана особа не мала права приймати участь у процесуальних діях суду до розгляду відводу, суд вважає також безпідставними та зазначає таке.

01.07.2021року у підготовчому засіданні, яке відбувалося в режимі відеоконференції розгляд питання відводу секретаря судового засідання та помічника судді було відкладено за клопотанням представника позивача у зв`язку із закінченням виділеного часу для проведення відеоконференції, яка наполягала на її участі у подальшому розгляді справи, в тому числі і розгляді питання про відводи.

Відтак, заяву про відвід секретаря судового засідання та помічника судді було розглянуто в наступному підготовчому засіданні 27.07.2021року та у їх задоволенні відмовлено за безпідставністю.

В період між 01.07.2021р. та 27.07.2021р., а саме 02.07.2021р. від представника позивача надійшло клопотання про участь в судовому засіданні 27.07.2021р. в режимі відеоконференції з Оболонським районним судом м. Києва. Ухвалою від 06.07.2021р. клопотання представника позивача було задоволено, проте відповідно до довідки судового розпорядника від 08.07.2021р. майданчик для відеоконференції не вдалося забронювати у зв`язку з тим, що необхідна година вже була заброньована. Про даний факт було повідомлено представника позивача листом від 08.07.2021р. 09.07.2021р. остання подала клопотання про участь в судовому засіданні 27.07.2021р. в режимі відеоконференції з Деснянським районним судом м. Києва і ухвалою від 14.07.2021р. дане клопотання було задоволено.

Отже, надходження до суду вищевказаних клопотань зобов`язувало суд їх розглянути та ухвалити рішення. За результати розгляду клопотання рішення ухвалював головуючий суддя, а секретар судового засідання лише виконував свої повноваження, передбачені ст. 67 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 34 ЦПК України цивільні справи у судах першої інстанції розглядаються одноособово суддею, який є головуючим і діє від імені суду, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відтак, суд вважає, що мотиви для відводу головуючому судді в черговий раз є надуманими та такими, що зводяться до незгоди заявника із процесуальними рішеннями суду. Суд неодноразово роз`яснював заявнику, що оцінка наявності чи відсутності порушення судом норм матеріального та процесуального права належить до компетенції апеляційного та касаційного суду і свої доводи заявник може висловлювати відповідно в апеляційній та касаційній скарзі.

Згідно з ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Верховний суд у своїй ухвалі від 07.10.2020р. у справі №711/4283/19 зазначив, що зловживання процесуальними правами як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає у тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Це положення відповідає загальнотеоретичним розробкам конструкції зловживання правом, в яких воно нерідко визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав. Суб`єкт цивільного судочинства свої цивільні процесуальні права має здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб`єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб`єктивного процесуального права. Зловживання процесуальними правами може мати форму штучного ускладнення цивільного процесу, ускладнення розгляду справи в результаті поведінки, що перешкоджає винесенню рішення у справі або вчиненню інших процесуальних дій.

Європейський суд з прав людини наголошував, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватися від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).

Таким чином, суд визнає чергове подання відповідачем заяви про відвід судді Мельникович М. В. завідомо безпідставним, надуманим, що є явним зловживанням процесуальними правами, тягне за собою затягування розгляду справи і призводить до порушення процесуальних строків розгляду справи.

Відповідно до ч.3 ст. 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами.

Відтак, враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 44 ЦПК України, суд приходить до висновку про залишення заяви про відвід головуючого судді Мельникович М. В. від 29.07.2021р., яка надійшла до суду 03.08.2021р. без розгляду.

Керуючись ст. ст. 36, 40, 44, 260, 261 ЦПК України, суд-

у х в а л и в:

Заяву відповідача про відвід судді Мельникович М. В. від 29.07.2021р., яка надійшла до суду 03.08.2021р. - залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, заперечення на неї можуть бути включенні до апеляційної скарги на рішення або ухвалу суду.

Повний текст рішення складено 04.08.2021 року.

Суддя: М. В. Мельникович