Справа № 303/2047/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 листопада 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Бисаги Т.Ю. і Кожух О.А.,

з участю секретаря Кекерчень М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 30 липня 2021 року (у складі судді Кость В.В.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - служба у справах дітей Мукачівської міської ради, про усунення перешкод у спілкування з дитиною і її вихованні та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом у березні 2021 р.

Просив зобов`язати ОСОБА_1 усунути перешкоди у його спілкуванні із сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначити такі способи участі у спілкуванні та вихованні дитини: - у конкретні дні, наприклад із п`ятниці по неділю, два рази на місяць, через тиждень (з ночівлями); - раз на тиждень по буднях, у т.ч. для відвідування дитячих заходів, розважальних установ; - під час відпустки на строк від 7 до 21 дня, з правом виїзду за межі країни на оздоровлення, відпочинок та екскурсії; - половину осінніх, зимових, весняних та літніх канікул; - у свята: дні народження (самої дитини, батька, діда, бабусі), Новий рік, Різдво, Великдень, тощо; - у період хвороби безперешкодне відвідування дитини за місцем її фактичного знаходження (проживання).

На обґрунтування позовних вимог указав, що після розлучення із відповідачем остання усілякими способами перешкоджає спілкуванню позивача зі своїм сином. Це проявляється у тому, що на будь-які спроби позивача домовитися про зустріч із дитиною відповідач реагує негативно, відмовляє у спілкуванні. Домовитися про зустріч безпосередньо із сином позивач не має змоги, оскільки його номер занесений у телефонній книжці сина до «чорного списку».

Створення перешкод відповідачем спілкуванню позивача із сином порушує не тільки його права як батька, а в пергу чергу порушує права та суперечить інтересам дитини.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 30 липня 2021 р. позов задоволено частково: усунуто ОСОБА_2 перешкоди у вихованні та спілкуванні з сином - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з боку метері - ОСОБА_1 ; визначено спосіб та порядок спілкування ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступним чином:- щосереди з 17:00 год. до 20:00 год.; - щомісяця: першої та третьої суботи з 10:00 год. до 18:00 год.;у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 908 грн. у відшкодування судового збору.

ОСОБА_1 просить скасувати це рішення і прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Доводить пронедоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права. Узагальнені та доречні доводи скарги зводяться до такого:

-позивачем не було доведено перешкод у спілкуванні з дитиною, а судом першої інстанції таких не було встановлено;

-судом не враховано висновку органу опіки та піклування Мукачівської міської ради про те, що спілкування дитини з батьком не буде відповідати інтересами дитини;

-судом не враховано небажання самої дитини спілкуватися із батьком;

-судом неправомірно стягнуто з відповідача на користь позивача витрати по відшкодуванню судового збору.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Апеляційну скаргу належить задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, а в задоволенні позовних вимог відмовити, із таких мотивів.

Суд виходив із того, що враховуючи принцип рівності прав та обов`язків матері та батька щодо дітей, передбачений статтею 141 Сімейного кодексу України, для забезпечення найкращих інтересів дитини, з метою створення умов для виконання батьком, який проживає окремо, обов`язку по вихованню дитини та здійснення його права на особисте спілкування з сином, позовні вимоги належить задовольнити частково.

Колегія суддів не може погодитися із такими висновками суду першої інстанції через їх невідповідність обставинам справи та неправильне застосуванням норм матеріального права.

При цьому, судом першої інстанції установлено, щорішенням Мукачівського міськрайонного суду від 23 червня 2014 р. шлюб між сторонами по справі, який зареєстрований 10 вересня 2005 р., розірвано.

Сторони по справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане 28 березня 2007 р.).

У судовому засіданні, яке відбулося у суді першої інстанції 30.07.2021 р. (а.с.40-42), заслухано думку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який категорично заперечив щодо можливості спілкування із батьком, оскільки останній в його житті не бере жодної участі.

За змістом статей 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно зі ст. 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

У статті 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Відповідно до статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Відповідно до частин першої та другої статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

У справі, яка переглядається, установлено, що сторони перебували у шлюбі, рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 23 червня 2014 р. шлюб між сторонами було розірвано. У шлюбі в сторін народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Звертаючись до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною і визначення способу участі у виховані дитини та спілкуванні з нею, позивач не доводить жодними належними та допустимими доказами, як саме відповідач перешкоджає йому брати участь у вихованні їх спільного сина.

На виконання вимог ухвали Мукачівського міськрайонного суду від 16.07.2021 р. Мукачівська міська рада у своєму листі від 27.07.2021 р. указала, що зважаючи на відсутність доказів щодо перешкод зі сторони матері спілкуванню батька із сином, не зважаючи на ставлення дитини до батька, визначення способу участі батька у спілкуванні та вихованні дитини в примусовому порядку не відповідатиме інтересам дитини (а.с.36).

У матеріалах справи міститься заява ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із якої убачається, що він не хоче спілкуватися і зустрічатися із батьком. Пояснив це тим, що за той період часу як батько не проживає разом із мамою, він ні разу не зустрічався із ними, не приходив до навчального закладу, де він навчається, не вітав із днями народженнями та іншими святами. Якщо він зустрічає батька в місті, то той відвертається від нього, не бажає спілкуватися (а.с.38).

Така сама позиція ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була висловлена під час судових засідань, як у суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції.

Із витягу з протоколу №2 засідання комісії з питань захисту прав дитини від 16.06.2021 р. убачається, що перешкод у вихованні дитини та її спілкуванні з батьком не має, так як ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не бажає зустрічатися і спілкуватися із своїм батьком (а.с.39).

Із характеристики, наданої навчальним закладом, у якому навчається спільний син сторін від 27.05.2021 р., убачається, що вихованням дитини займається виключно мати, батько інтересу щодо навчання сина не виявляв, із педагогами контакту не мав, батьківські збори не відвідував (а.с.68).

Відтак, висновки суду першої інстанції про те, що ні відповідач, ні орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради не надали суду доказів на підтвердження висновку про те, що участь батька у спілкуванні та вихованні дитини не буде відповідати інтересам дитини, а також що для батька і дитини існують стійкі психоемоційні перешкоди, суперечать наявним у справі матеріалам та установленим судом апеляційної інстанціїобставинам.

Під час вирішення подібної категорії справи береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Із матеріалів справи чітко вбачається, що позивач не довів належними та допустимим доказами наявність перешкод, які створюються йому відповідачем під час спроб налагодити контакт із сином.

Натомість, належними та допустимим доказами встановлено небажання сина позивача зустрічатися і спілкуватися із ним через те, що останній із моменту розірвання шлюбу взагалі не цікавився життям свого сина, не відвідував навчальний заклад, не шукав зустрічей із своїм сином, а навпаки - уникав.

Недоцільність примусового визначення способу участі батька у виховані та спілкуванні із дитиною встановлено і Мукачівською міською радою, оскільки жодних перешкод у спілкуванні позивача із своїм сином встановлено не було.

Також колегія суддів враховує думку самого ОСОБА_3 , якому в березні 2021 р. виповнилося 14 р. Як у суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції дитина підтвердила своє небажання спілкуватися і зустрічатися зі своїм батьком. Він доводить, що з цього приводу жодних перешкод ОСОБА_2 не створюється.

Стосовно стягнення із відповідача на користь позивача судового збору в розмірі 908 грн. належить зауважити наступне.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Як видно з посвідчення серії НОМЕР_2 , ОСОБА_3 є особою із інвалідністю із дитинства, відповідно ОСОБА_1 є його законним представником (а.с.64).

У силу вимог ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторона звільнена від сплати судового збору, то такі витрати компенсуються за рахунок держави у порядку встановленому КМУ.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам закону оскаржене рішення суду першої інстанції не відповідає.

Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги та відповідно до ст. 376 ч.1, п.3, п.4 ЦПК України рішення суду першої інстанції належить скасувати, а в позові - відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 2.Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 30 липня 2021 року скасувати. 3.У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити. 4.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 5.Повне судове рішення складено 18 листопада 2021 р.

Судді: