ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/3585/20 Номер провадження 22-ц/814/1380/21Головуючий у 1-й інстанції Гольник Л. В. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Одринської Т.В., Панченка О.О.,

при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 18 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» (далі - ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго») про зобов`язання вчинити певні дії.

Дану позовну заяву обґрунтовано тим, що позивач є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які надає відповідач, за адресою місця його мешкання, а саме: АДРЕСА_1 . Зазначає, що його права як споживача житлово-комунальних послуг із теплопостачання порушені відповідачем, оскільки у період з 01 травня 2016 року по 01 листопада 2018 року ціна (тариф) на ці послуги була значно завищена за рахунок включення до їхньої собівартості незаконної, економічно необґрунтованої і завищеної ціни на природний газ, що пов`язано з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови № 315 від 27 квітня 2016 року. Внаслідок цього у зазначений період він був змушений сплачувати необґрунтовано збільшену вартість за послуги, а відповідач отримав необґрунтовану економічну вигоду.

Враховуючи, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 березня 2019 року, яке набрало законної сили 08 липня 2019 року, постанова Кабінету Міністрів України № 315 від 27 квітня 2016 року була визнана протиправною та нечинною з моменту її прийняття, тобто з 27 квітня 2016 року, прохав зобов`язати відповідача здійснити перерахунок вартості послуги з централізованого опалення та гарячого теплопостачання, нарахованої відповідачем за період з 01 травня 2016 року по 01 листопада 2018 року

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 18 лютого 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» про зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач не має повноважень жодним чином коригувати чи змінювати тарифи самостійно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Із рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 18 лютого 2021 року не погодилася позивач та оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач прохає скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги позивача задовольнити у повному обсязі.

Позиції учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі зазначено, що оскаржуване судове рішення є незаконним та необґрунтованим, адже судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи; висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи; судом було порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Так, скаржником зазначено, що в силу того, що ціни на послуги є регульованими державою, з урахуванням того, що основна зі складових собівартості послуг (ціна на газ) з централізованого опалення та постачання гарячої води визнана в судовому порядку незаконною та економічно необґрунтованою, скаржник вважає, що ціна та сукупна вартість послуг нарахована у період із 01 травня 2016 року по 01 листопада 2018 року є завищеною та незаконною.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача прохав оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача - без задоволення.

Вказано, що відповідач проводить нарахування за спожиті послуги відповідно до встановлених та затверджених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг тарифів, а чинне законодавством не передбачає права теплопостачального підприємства самостійно змінювати встановлені уповноваженим органом ціни (тарифи) або окремі їх складові.

Разом з тим, позивачем не зазначений механізм здійснення даного перерахунку.

Відповідь на відзив

Позивач зазначає, що до встановлення лічильника слід здійснювати перерахунок за нормою, а після встановлення - за лічильником.

Також вказано, що скасування рішення Окружного адміністративного суду у справі №826/9665/16 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду постановою Верховного Суду від 25 червня 2020 року не є підставою для відмови у перерахунку вартості послуг, адже справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції через технічні помилки, після виправлення яких буде затверджено нове рішення чи поновлено попереднє.

Щодо явки та позиції учасників справи в суді апеляційної інстанції

Позивач ОСОБА_1 під час судового засідання вимоги апеляційної скарги підтримав повністю та прохав її задовольнити, скасувавши оскаржуване судове рішення та ухваливши нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» проти задоволення апеляційної скарги заперечувала з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, прохала у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Встановлені обставини справи

Судом першої інстанції правильно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, які надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» за адресою: АДРЕСА_1 .

З 16 червня 2017 року житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 обладнано загальнобудинковим приладом обліку, який підприємством взято на комерційний облік, а нарахування за послугу з централізованого опалення проводиться за показниками загальнобудинкового приладу обліку, що відображає фактично спожитий обсяг теплової енергії.

27 квітня 2016 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 315, якою внесено зміни до зазначеного Положення, затвердженого постановою № 758. Зокрема, було змінено пункт 16, який викладено в такій редакції: «НАК «Нафтогаз України» у період з 01.05.2016 по 31.03.2017 (включно) постачає природний газ виробникам теплової енергії за регульованою ціною (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України) з метою надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню в розмірі 4942,00 грн за 1000 куб.м.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 березня 2019 року у справі № 826/9665/16 визнано протиправною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 315 від 27 квітня 2016 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2015 року № 758» з моменту її прийняття, а саме з 27 квітня 2016 року.

15 січня 2020 року позивач на адресу відповідача направив заяву про здійснення перерахунку сплачених сум за централізоване опалення у період з 01 травня 2016 року по 01 листопада 2018 року.

17 лютого 2020 року ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» надало відповідь на вищевказану заяву, якою повідомило позивача про те, що у підприємства відсутні правові підстави щодо перерахунку платежів за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, адже воно не є суб`єктом, що наділений повноваженнями самостійно встановлювати тарифи або окремі їх складові.

Позиція суду апеляційної інстанції

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною четвертою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого водопостачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії.

Також статтею 67 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) беруться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Статтею 2 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» органом державного регулювання у сфері комунальних послуг є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, завданням якої, у тому числі, є здійснення державного регулювання діяльності суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках шляхом формування і забезпечення прогнозованості цінової і тарифної політики на ринках, які перебувають у стані природної монополії, та суміжних ринках у сфері теплопостачання і централізованого водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, сприяння впровадженню стимулюючих методів регулювання цін.

Указом Президента України від 27 серпня 2014 року № 694/2014 було утворено Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП).

Указом Президента України від 10 вересня 2014 року № 715/2014 затверджено Положення про НКРЕКП (далі - Положення про НКРЕКП).

Відповідно до пункту 3 Положення про НКРЕКП основними завданнями НКРЕКП, зокрема є державне регулювання діяльності суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання, що провадять діяльність на суміжних ринках, у сферах електроенергетики, теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення, на ринках природного газу, нафтового (попутного) газу, газу (метану) вугільних родовищ та газу сланцевих товщ (далі - природний газ), нафти та нафтопродуктів, а також перероблення та захоронення побутових відходів; забезпечення проведення цінової і тарифної політики у сферах електроенергетики, теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, у нафтогазовому комплексі, сприяння впровадженню стимулюючих методів регулювання цін.

Пункт 4 Положення про НКРЕКП передбачає, що НКРЕКП відповідно до покладених на неї завдань, серед іншого, установлює тарифи на комунальні послуги для суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках, ліцензування діяльності яких здійснюється НКРЕКП.

Таким чином, НКРЕКП, як національна комісія регулювання природних монополій, що утворена та функціонує відповідно до Закону України «Про природні монополії» наділена повноваженнями по встановленню тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання, що використовується для потреб населення.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, що викладене у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 березня 2019 року у справі № 826/16994/15 та у постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2019 року у справі № 826/15733/15.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що органом державного регулювання у сфері комунальних послуг є НКРЕКП. Натомість відповідач не має повноважень коригувати чи змінювати ці тарифи самостійно, що узгоджується з положеннями Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» та Положенням про НКРЕКП. Таких повноважень немає й суд, судовим рішенням встановлювати тариф, за яким має здійснюватися нарахування за послуги.

Згідно з пунктом 13 Положення про НКРЕКП рішення НКРЕКП приймаються на засіданнях, які проводяться у формі відкритих або закритих слухань.

У разі розгляду питань, що мають важливе суспільне значення, засідання проводяться у формі відкритих слухань, в яких беруть участь представники суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на суміжних ринках, об`єднань споживачів і громадськості.

Рішення, прийняті НКРЕКП, оформлюються постановами і розпорядженнями. Рішення НКРЕКП, прийняті у межах її повноважень, обов`язкові до виконання суб`єктами природних монополій. Рішення НКРЕКП можуть бути оскаржені в установленому законодавством порядку.

Постановами НКРЕКП №1171 від 31 березня 2015 року, №1101 від 09 червня 2016, №712 від 31 травня 2017 року, №405 від 14 червня 2018 року встановлено тарифи на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню такими суб`єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг, зокрема ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго».

Враховуючи, що зміни у постанови НКРЕКП щодо визначення тарифів, які діяли у період, за який позивач просив здійснити перерахунок (з 01 травня 2016 року по 01 листопада 2018 року) не вносилися і зазначені постанови НКРЕКП у судовому порядку не оскаржувалися, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки саме по собі скасування постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2016 року № 315 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року № 758», якою передбачалося підвищення ціни на природній газ, не свідчить про те, що не підлягає застосуванню постанови НКРЕКП щодо визначення тарифів за спірний період.

Разом з тим, суд першої інстанції правильно звернув увагу, що рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 березня 2019 року та постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2019 року були скасовані постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 25 червня 2020 року, а справу № 826/9665/16 направлено на новий судовий розгляд.

У постанові Верховного Суду від 02 вересня 2020 року по справі № 243/11449/19-ц викладена правова позиція, відповідно до якої ОКП «Донецьктеплокомуненерго» не є уповноваженим органом, що встановлює та переглядає тарифи на теплову енергію. Тарифи на теплову енергію (централізоване опалення) є регульованими державою та до складової собівартості, крім інших витрат енергоносіїв: електроенергія, вода, второнні енергетичні ресурси та матеріали, входить ціна на природній газ. Встановлена постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2016 року № 315 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року № 758» ціна на природній газ лише входить до структури тарифу на теплову енергію, яку виробляє ОКП «Донецьктеплокомуненерго», і цей тариф у судовому порядку не скасований та НКРЕКП за спірний період не переглянутий.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Як вбачається з частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини третьої статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Щодо судових витрат

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що оскаржуване судове рішення апеляційний суд не змінює і не ухвалює нове, то відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 18 лютого 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 серпня 2021 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Т.В. Одринська

О.О. Панченко