КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/824/2467/2021 Головуючий у 1-й інстанції Соловей Г.В.
381/1797/19 Доповідач: Чобіток А.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 січня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В., Ящук Т.І.

секретар - Зиль Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2020 року в справі за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Скрід Юлії Михайлівни у виконавчому провадженні №62561941, -

у с т а н о в и в:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції зі скаргою на дії державного виконавця у виконавчому провадженні №62561941, посилаючись на те, що ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24.01.2020 року було затверджено мирову угоду в справі за позовом ОСОБА_2 до неї ОСОБА_1 про визначення способів та графіку участі батька у вихованні дитини. Під час виконання вказаної ухвали суду, 14.09.2020 року головним державним виконавцем Фастівського МР ВДВС Скрід Ю.М. було ухвалено постанову про накладення на неї, як боржника, штрафу у розмірі 1700 грн. за невиконання вимог ухвали суду, а 21.09.2020 року вказаний виконавець ухвалив постановупро накладення на неї штрафу в розмірі 3400,00 грн..ОСОБА_1 уважає ці постанови про накладення штрафу незаконними та просила суд їх скасувати, оскільки нею були виконані всі дії передбачені ухвалою Фастівського міськрайонного суду, жодним чином не перешкоджала у спілкуванні батька з дитиною та на час виконання виконавчих дій знаходилась за місцем проживання.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2020 року в задоволені скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з указаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати її та постановити нову, якою задовольнити скаргу в повному обсязі, посилаючись на порушеннясудом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, обставини справи, дослідивши її матеріали, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною першою статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено перелік виконавчих документів, на підставі яких рішення підлягають примусовому виконанню. Серед них є виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках, зокрема, на підставі судових рішень, а також виконавчі написи нотаріусів (пункти 1 і 3 зазначеної частини).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Тобто, юрисдикція спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби залежить від типу виконавчого документа, на підставі якого було відкрите виконавче провадження, а також суб`єктів їх видання.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, вчинених під час виконання судового рішення, ухваленого у цивільній справі, визначений у розділі VII ЦПК України.

Згідно із ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Установлено, що ОСОБА_1 звернулася з даною скаргою до суду за правилами статті 447 ЦПК України та просить скасувати постанови про накладенння державним виконавцем Фастівського МР ВДВС Скрід Ю.М. в межах виконавчого провадження з примусового виконання ухвали Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24.01.2020 рокуна неї штрафів.

Тобто, ОСОБА_1 у цій справі оскаржує дії державного виконавця щодо виконання не судового рішення, а документа, виданого державним виконацем про накладення штрафу.

Отже, наявність постанов державного виконавця про накладення штрафу на боржника, з якими останній не згоден, може бути оскаржена ним до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом, а не шляхом подання скарги на дії виконавця в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Проте, розглянувши дану справу в порядку цивільного судочинства, суд першої інстанції на вказане уваги не звернув.

Частиною 1 ст. 377 ЦПК України встановлено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Суд апеляційної інстанції за вказаних вище обставин, приходить до висновку про скасування ухвали суду першої інстанції з закриттям провадження в справі, з підстав того, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

При цьому суд апеляційної інстанції роз`яснює ОСОБА_1 , що вона не позбавлена права звернутись до адміністративного суду в порядку, передбаченому законом, щодо оскарження постанов про накладення на неї штрафів.

Керуючись ст. ст. 255, 374, 377, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції , -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2020 року скасувати.

Провадження за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Скрід Юлії Михайлівни у виконавчому провадженні №62561941- закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів .

Головуючий: А.О. Чобіток

Судді: О.В. Немировська

Т. І. Ящук