печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2021 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Остапчук Т.В.,

при секретарі судових засідань - Шимченко В.Р.,

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини без згоди та супроводу батька,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка в березні 2021р. звернулася до суду з позовом про надання дозволу на виїзд за кордон, мотивує тим, що має з відповідачем синів ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . З відповідачем склались неприязні стосунки і він не бажає добровільно надати їй згоду на вивіз дітей за кордон .Тому просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України без згоди батька на період з 1.07.2021р. до 31.07.2021р. до Королівства Іспанія та Швейцарії .Позивачка позов підтримала , просила задовольнити.

Відповідач позов не визнав,надав відзив, вказує на те що позивачка не зверталась до нього з проханням надати дозвіл на виїзд за кордон дитини - в яку країну та який час.

Представник 3-тьої особи Служба у справах дітей Печерської районної в місті Києві державної адміністрації просив розглядати в відсутність.

Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 2.04.2021р. відкрито провадження по справі в порядку загального.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи , приходить до слідуючого.

Встановлено , що сторони мають відповідачем синів ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Звертаючись до суду з даним позовом позивачка посилається , що відповідач відмовляється надати дозвіл на виїзд сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 за кордон. Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 25 ЦК України встановлено, що здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. У випадках, встановлених законом, здатність мати окремі цивільні права та обов`язки може пов`язуватися з досягненням фізичною особою відповідного віку.

Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згіднозі ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» документами, щодають право на виїзд з України та посвідчують особу громадянинаУкраїни під час перебування за її межами, є паспорт громадянинаУкраїни для виїзду за кордон, проїзний документ дитини.

Стаття 11 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.89 покладає на держави зобов"язання вживати заходів для боротьби з незаконним переміщенням і поверненням дітей із за кордону.

Відповідно до цілей Гаазької конвенції її суть полягає в тому , що один із батьків (або будь-яка інша особа , якій належать права піклування про дитину) не має права одноосібно приймати рішення про зміну місця проживання дитини або переміщення дитини на необмежени й час у інше місце , зокрема вивозити її в іншу державу або не повертати дитину до держави її постійного проживання . Тимчасовий чи постійний виїзд дитини за кордон має відбуватись лише за погодженням з іншим із батьків, якщо він не позбавлений батьківських прав. Тобто зміна країни проживання дитини вимагає узгодження із іншим із батьків , адже такий переїзд , як правило спричиняє зміну режиму спілкування дитини здругим з батьків, порядку участі у вихованні дитини , а також зміну звичайного соціального , культурного , мовного середовища дитини , що впливає на її подальше життя , розвиток і виховання.

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Згідно з п.16 Правил оформлення та видачі паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою КМУ від 31.03.95. № 231, самостійний виїзд за кордон дітей, які не досягли вісімнадцятирічного віку, здійснюється за нотаріально засвідченою згодою батьків (законних представників), а за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.

У підп. 1 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Згідно зі ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Позивачка не надала суду належних та допустимих доказів , щодо неможливості отримання нотаріальної згоди відповідача на виїзд сина , крім того відповідачем надана нотаріально посвідчена заява про надання згоди на виїзди дітей до Королівства Іспанія та Швейцарії.

На підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами , суд дійшов висновку, з урахуванням норм ст. ст. 141, 153 СК України про те, що позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст..141 ЦПК України в зв`язку з відмовою в позові судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст. 313 ч. 3 ЦК України, ст.141,153, 154 СК України, ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України", п. 22 ч. 1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, ст. ст. 2,5,10-13,19,76-82, 141,258 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини без згоди та супроводу батька.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Дата складання повного тексту рішення 23.07.2021р.

Суддя Остапчук Т.В.