Справа № 737/337/21
Проваждення № 2/737/175/21
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 серпня 2021 року смт Куликівка

Куликівський районний суд Чернігівської області у складі

головуючого суддіКоренькова А.А.
секретаря судового засіданняЧередниченка С.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за загальними правилами позовного провадження справу № 737/337/21
за позовомОСОБА_1
доОСОБА_2 ОСОБА_3 Куликівської селищної ради
третя особа Приватний нотаріус Куликівського районного нотаріального округу Чернігівської області Тимощук В.О.
провизнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами
учасники справи та представники:не з`явилися

в с т а н о в и в :

20 травня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_4 , який на момент смерті був зареєстрований та постійно проживав в АДРЕСА_1 разом з позивачем, доньками - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та онуками - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . За життя ОСОБА_4 заповіту не склав. В складі спадщини після померлого ОСОБА_4 залишився житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 . Вказаний будинок був збудований в 1982 році спадкодавцем та позивачем під час їх шлюбу, проте будинок вони в експлуатацію не ввели та не оформили правовстановлюючі документи на нього. Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовились від належних їм часток у спадщині на користь позивача. З питання успадкування права на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами позивач звернулась до приватного нотаріуса Куликівського районного нотаріального округу Тимощука В.О., однак нотаріус відмовив їй у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на домоволодіння.

Враховуючи, що вищевказаний будинок був побудований під час їх шлюбу з ОСОБА_4 , який помер, просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частку у спільному майні подружжя та право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_4 .

Позовна заява надійшла до суду 20.05.2021.

Ухвалою суду від 31.05.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 07.07.2021 року.

Ухвалою від 21.07.2021 підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті на 05.08.2021.

В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та позивач ОСОБА_1 через канцелярію подали заяви, відповідно до яких просять справу розглядати без їх участі, позивач позов підтримує, відповідачі позов визнають повністю.

Відповідач Куликівська селищна рада надала відзив на позовну заяву, в якому вказує про повне визнання позову, просить справу розглянути за відсутності представника Куликівської селищної ради.

Третя особа, приватний нотаріус Куликівського районного нотаріального округу Тимощук В.О. надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу в його відсутність, проти задоволення позову не заперечує.

Згідно ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши заяви по суті справи, надані сторонами докази, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків.

ОСОБА_4 з позивачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 26 січня 1980 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серії НОМЕР_1 (а.с. 7).

Відповідно до витягів з погосподарських книг Жуківської сільської ради Куликівського району Чернігівської області за 2006-2020 роки, ОСОБА_4 , був головою домогосподарства що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , (а.с. 9 - 11).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер (а.с. 6).

Згідно з довідкою Куликівської селищної ради Куликівського району Чернігівської області №12/108 від 15 березня 2020 року, ОСОБА_4 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 разом з дружиною ОСОБА_1 , дочками ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , онуками ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с.8).

За життя ОСОБА_4 заповіту не склав.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, яка складається із домоволодіння, що розташоване в АДРЕСА_1 .

Згідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами до складу вказаного домоволодіння входять житловий будинок (А-1, А1-1), сараї (Б-1, б-1,Д-1), погріб (Г-1), літня кухня (В-1) (а.с. 15-17).

Вищевказані будівлі і споруди, були побудовані в період з 1982 по 1989 роки під час перебування позивача та померлого ОСОБА_4 в шлюбі.

За життя померлий ОСОБА_4 не ввів вказаний вище будинок з надвірними будівлями та спорудами в експлуатацію та не оформив правовстановлюючих документів на нього. Згідно довідки КП Чернігівське МБТІ від 20.04.2021 року № 79 станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 не зареєстровано (а.с. 14).

Відомостей щодо самочинного будівництва суду не надано.

Спадкоємцями за законом після померлого ОСОБА_4 є дружина та дочки спадкодавця: позивач ОСОБА_1 та відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Відомості щодо інших осіб, які претендують на спадщину, в тому числі на обов`язкову частку у спадщині, у спадковій справі відсутні.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовились від належних їм часток у спадщині на користь позивача ОСОБА_1 (а.с. 40).

Надані судом докази суперечностей не містять та оцінюються судом як достовірні.

Згідно зі ст.ст. 55, 124 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

За загальним правилом, дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01.01.2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК застосовуються в частині лише тих прав та обов`язків, що виникли після набрання ними чинності. Ці права і обов`язки визначаються на підставах, передбачених СК. Отже, правовий режим майна подружжя регулюється нормативними актами, які були чинними на момент створення або придбання такого майна.

Як встановлено судом з наданих позивачем доказів, будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 було побудовано в період з 1982 по 1989 роки під час шлюбу ОСОБА_4 та позивача.

Майнові відносини, які виникли між померлим та позивачем після реєстрації шлюбу на момент побудови житлового будинку з надвірними спорудами, регулювались Кодексом про шлюб та сім`ю Української РСР, статтею 22 якого майно нажите подружжям за час шлюбу визнавалось спільною сумісною власністю.

Судом встановлено, що домоволодіння, яке входить до складу спадщини, було побудовано позивачем та спадкодавцем ОСОБА_4 під час шлюбу між ними, а тому належить їм на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст.ст. 370, 372 ЦК України, ст. 70 СК України, у випадку виділу частки або поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Докази наявності рішення суду або домовленості між позивачем та померлим ОСОБА_4 які б по іншому визначали їх частки у праві спільної сумісної власності, суду не надано.

За таких підстав суд вважає доведеним, що позивачу на праві власності належить 1/2 частка домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 . Отже, позовні вимоги позивача про визнання за нею частки у спільному майні подружжя є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Що стосується вимоги про визнання за позивачем права власності на 1/2 частку вищевказаного домоволодіння в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_4 суд зауважує на наступне.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України)

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за законом та заповітом має право прийняти спадщину або відмовитись від неї. Спадкоємець який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. (ст. 1297 ЦК України).

Порядок реєстрації нерухомості в Українській СРСР регулювався Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, Міністерства комунального господарства Української РСР від 31.01.66 затвердженою Заступником Міністра комунального господарства Української РСР В. Романовим 31 січня 1966 р., яка втратила чинність 13.12.95. Відповідно до п. 6 зазначеної інструкції не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Такі будинки та домоволодіння не підлягали державній реєстрації та на них не виготовлялась документація про право власності.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються:

1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою;

2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав.

Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність.

Як встановлено судом, позивач та відповідачі є спадкоємцями за законом першої черги до майна ОСОБА_4 . Позивач ОСОБА_1 , відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, прийняла спадщину після померлого чоловіка. Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовились від належної їм частки в спадщині. Отже позивач єдина із спадкоємців яка прийняла спадщину після померлого ОСОБА_4 ..

Доказів наявності інших осіб, які б мали право на спадщину після померлого ОСОБА_4 , в тому числі і на обов`язкову частку в спадщині, суду не надано.

Разом з тим, позивач позбавлена можливості оформити своє право на нерухоме майно у нотаріуса у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно та через відсутність державної реєстрації цього нерухомого майна, що стало підставою для звернення її до суду.

Визнання позову відповідачами не суперечать закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких умов, враховуючи, що домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , було збудоване до 05.08.1992 року, а саме в період часу з 1982 по 1989 роки, в період зареєстрованого шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , але за життя ними не отримано правовстановлюючого документу на нього, позивачу належить право власності на 1/2 частину цього домоволодіння та позивач прийняла спадщину після померлого чоловіка ОСОБА_4 , до складу якої входить інша 1/2 частина цього домоволодіння, суд вважає за можливе позов задовольнити та визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: будинок АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 12, 13, 19, 81, 141, 200, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України суд,-

в и р і ш и в :

1. Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 ) право власності на житловий будинок загальною площею 74,7 кв.м., житлова площа 29,2 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами (означеними в плані технічного паспорту на будинок літерами: житловий будинок (А-1,А1-1), сарай (Б-1,б-1,Д-1), погріб (Г-1), літня кухня (В-1)), садиби АДРЕСА_1 .

3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Куликівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

5. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

7. Повний текст рішення складений 05 серпня 2021 року.

Суддя А.А. Кореньков