Справа № 2-3032/12
Провадження №6/369/379/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2021 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Дубас Т.В.

за участю секретаря Житар А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2021 року ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

В обґрунтування заяви посилається, що 29 січня 2013 року Києво-Святошинським районним судом Київської області ухвалено рішення у цивільній справі № 2-3032/12 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 40/П/19/2008-840 від 07.02.2008 з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра».

26 квітня 2021 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області замінено сторону стягувача у цивільній справі № 2-3032/12 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» () на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» ().

Посилаючись на те, що внаслідок запровадження процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра» змінилось керівництво, відбулось закриття територіальних відділень та звільнення відповідальних за супровід судових справ працівників, представник заявника вважає, що вказана обставина сприяла втраті оригіналів виконавчого листа щодо боржника ОСОБА_1 , а також свідчить про те, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання пропущений з об`єктивних причин, а тому просить суд видати дублікат виконавчого листа щодо боржника ОСОБА_1 та поновити строк для пред`явлення його до виконання.

У судове засідання сторони не з`явилися, причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява не підлягає до задоволення за таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 січня 2013 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк Надра заборгованість в сумі 554 808,48 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк Надра судовий збір у розмірі 3 219,00 коп.

26 квітня 2021 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області замінено сторону стягувача у цивільній справі № 2-3032/12 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» () на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» ().

Згідно з ч.1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», строки у виконавчому провадженні це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.

Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом встановлюються виконавцем.

Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення (ч.ч.1, 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Тобто, законодавство встановлює обов`язок стягувача додержуватися строків пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Даний обов`язок насамперед обумовлюється однією з основних засад здійснення виконавчого провадження розумності строків виконавчого провадження (п.7 ч.1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) обмежується певними строками, які хоч чітко і не окреслюються законодавцем, але знову ж таки в рамках принципу, передбаченого п.7 ч.1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» не є такими, що тривають безкінечно.

В той же час, законодавець дає змогу стягувачу звернутися до суду із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання відповідно до ч.1 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Таким чином, основною підставою поновлення пропущеного строку є наявність поважних причин, пропуску строку пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Звертаючись до суду в даною заявою, представник заявника, як на підставу для її задоволення в частині вимог про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, посилається на те, що запровадження процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра» призвело до зміни керівництва, закриття територіальних відділень та звільнення відповідальних за супровід судових справ працівників, а тому на його думку вказані обставини свідчать, що вказаний строк був пропущений з поважних причин.

Суд не може погодитися з такими твердженнями представника ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» з огляду на наступне.

Так, частина 2 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначає, що на період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності Фонду та уповноваженій особі Фонду в межах повноважень, встановлених цим Законом та делегованих Фондом, і діють у визначених Фондом/уповноваженою особою Фонду межах та порядку.

Згідно з п.п.1, 8, 9 ч.2 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; призначати проведення аудиторських перевірок та юридичних експертиз з питань діяльності банку за рахунок банку в межах кошторису витрат, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду; приймати на роботу, звільняти з роботи чи переводити на іншу посаду будь-кого з керівників чи працівників банку, переглядати їх службові обов`язки, змінювати розмір оплат

Крім того, Фонд зобов`язаний забезпечити збереження активів та документації банку. Фонд вживає передбачені законодавством заходи щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку (ч.ч.1, 6 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Відповідно до п.п.1, 4 ч.1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження: здійснює повноваження органів управління банку; вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб.

Таким чином, спочатку службові особи ПАТ «КБ «Надра», потім уповноважена особа ФГВФО на тимчасову адміністрацію ПАТ «КБ «Надра», а згодом на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» мали всі необхідні повноваження для належного контролю справи щодо боржника ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження.

Тобто твердження про те, що у зв`язку з запровадженням процедури ліквідації та відсутністю належного контролю за ходом здійснення даного виконавчого провадження, ПАТ «КБ «Надра» був позбавлений можливості здійснювати контроль по даним боржникам в межах виконавчого провадження є такими, що не відповідають обставинам справи.

Саме по собі твердження «позбавлений можливості» передбачає наявність певних об`єктивних обставин, що унеможливили б пред`явлення даного виконавчого документа до виконання. В даному ж випадку, скоріше йдеться про неналежне виконання або нехтування своїми обов`язками уповноваженої особи на здійснення тимчасової адміністрації і ліквідації ПАТ «КБ «Надра» та службових осіб і представників банку, а не «позбавлення можливості».

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Принцип правової визначеності загальний принцип права, який гарантує забезпечення легкості з`ясування змісту права і можливість скористатися цим правом у разі необхідності.

Законодавством України чітко встановлюється строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, а також передбачається можливість поновлення даного строку за наявності поважних причин. Таким чином, поновлення вищезазначеного строку за відсутності таких причин буде суперечити принципу правової визначеності.

Так, у п.41 рішення ЄСПЛ справа «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 зазначається: «Суд зазначає, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, як у цій справі, де нібито складне економічне становище перешкоджало відповідачу сплатити державне мито (див. пункти 19 та 20 вище), таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд в порядку нагляду.»

Пунктами 47, 52 рішення ЄСПЛ справа «Устименко проти України» від 29.10.2015 «Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення.»

Пункт 42 рішення ЄСПЛ у справі «Zolotas проти Греції» від 29 січня 2013 року зазначає: «Суд нагадує юриспруденцію, відповідно до якої сам факт, що претензії заявника мають строк давності, не створює жодної проблеми з точки зору Конвенції. Інститут строків давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати правову певність, встановлюючи межу для дій або ж перешкоджаючи несправедливості, яка могла б бути скоєна, якби суди мали ухвалювати рішення щодо подій, які відбули у далекому минулому (J.A. Pye (Oxford) Ltd і J.A. Pye (Oxford) Land Ltd проти Сполученого Королівства [ВП], № 44302/02, § 68, CEDH 2007-III; Stubbings і інші проти Сполученого Королівства, 22 жовтня 1996 року, § 51, Recueil des arrets et decisions 1996-IV).»

Зі змісту пункту 52 рішення випливає, що якщо національний суд просто обмежився вказівкою на наявність у відповідача «поважних причин» для поновлення пропущеного строку оскарження, то, відтак, він (суд) не вказав чітких причин такого рішення.

Практика ЄСПЛ має враховуватися судом з огляду на положення ст. 17 Закону України від 23.02.2006 р. № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Відповідно до п.17.4 ч.1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд вважає, що представником заявника не доведено поважності причин пропуску строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа щодо боржника ОСОБА_1 , а тому не знаходить правових підстав для задоволення заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу його дубліката.

Керуючись ст.ст. 259-261, 353-355, 433, Перехідними положеннями ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Дубас Т.В.