УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2021 Провадження № 8/425/2/21

Справа № 425/2228/20

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області, у складі головуючого судді Коваленка Д.С., секретарка судового засідання: Брудницька О.В., за участю позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі судових засідань Рубіжанського міського суду Луганської області заяву ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 17 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди та стягнення судових витрат,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області із заявою, якою просив переглянути рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 17 лютого 2021 року по справі № 425/2228/20 (за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди та стягнення судових витрат.

Аргументи учасників.

Позиція відповідача та його адвоката. Викладені відповідачем у заяві обставини є підставою для скасування судом свого рішення та ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позові.

Позиція позивача та його представника. Заперечували проти задоволення заяви відповідача, оскільки всі наведені ним обставини, не є підставами, що передабчені законом для перегляду рішення суду. І окремо відзначали, що оскільки рішення суду, яке просить переглянути за нововиявленими обставинами відповідач, змінив апеляційний суд, Рубіжанський міський суд Луганської області, в силу положень частини 1 і 2 статті 425 ЦПК України, не може переглянути своє рішення, бо його змінив апеляційний суд.

Встановлені судом обставини.

Рішенням суду від 17 лютого 2021 року, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто моральну шкоду у розмірі 15 000 гривень, а також на користь держави з ОСОБА_3 стягнуто судовий збір у розмірі 210 гривень 20 копійок (а.с.6-10 тому 2).

Постановою Луганського апеляційного суду від 20 травня 2021 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, вказане рішення змінено, збільшено розмір стягнутої моральної шкоди до 30 000 гривень та розмір судового збору до 420 гривень 40 копійок; рішення, в частині відмови у стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу скасовано, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати з правничої допомоги у розмірі 5 500 гривень, а також з ОСОБА_3 на користь держави стягнуто судовий збір у розмірі 630 гривень 60 копійок. Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення (а.с.125-130 тому 2).

А 29 липня 2021 року, з урахуванням заяви від 30 серпня 2021 року ОСОБА_3 звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області із заявою про перегляд вказаного рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 17 лютого 2021 року, за нововиявленими обставинами (а.с.147-158,169-180 тому 2).

Оцінка суду.

Відповідно до частини 1 статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

А частиною 1 статті 425 ЦПК України передбачено, що заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 3 частини третьої статті 423 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення.

При цьому частина 2 статті 425 ЦПК України передбачає, що заява про перегляд судових рішень судів апеляційної і касаційної інстанцій з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, якими змінено або скасовано судове рішення, подається до суду тієї інстанції, яким змінено або ухвалено нове судове рішення (частина 2 статті 425 ЦПК України).

Отже, навіть виходячи з буквального тлумачення вказаних норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції змінив судове рішення, то заява про перегляд рішення за нововиявленими обставинами повинна подаватись не до суду першої інстанції, а до суду апеляційної інстанції, оскільки у цьому випадку, саме рішення апеляційного суду є тим рішенням, яким закінчено розгляд справи, і воно набрало законної сили.

Такий правовий висновок підтверджується і наступними положення пункту 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року №4, які суд вважає такими, що не втратили своєї актуальності: перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами судових рішень апеляційної чи касаційної інстанції, якими змінено або ухвалено нове рішення, здійснюється судом, який змінив або ухвалив нове рішення. У випадку коли після перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку воно було залишено без змін, його перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами здійснюється судом першої інстанції, який ухвалив це рішення.

Отже, до суду першої інстанції заява про перегляд рішення суду першої інстанції за нововиявленими обставинами подається тільки, якщо воно не було змінено апеляційною чи касаційної інстанцією та набрало законної сили. А якщо рішення суду першої інстанції було змінено апеляційним судом, то заява про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами повинна подаватись саме до апеляційного суду, який змінив рішення суду першої інстанції.

Якщо ж застосувати метод системного тлумачення норм процесуального права, то виходячи з положень вказаних норм ЦПК України у їх поєднанні з частиною 7 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", виходить, що судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування. А оскільки в межах цивільного судочинства, зокрема правилами статті 423 та 425 ЦПК України передбачено, що рішення суду першої інстанції може бути переглянуто за нововиявленими обставинами тільки якщо ним закінчено розгляд справи і таке рішення набрало законної сили, його зміна апеляційним судом, виключає можливість його перегляду судом першої інстанції, оскільки рішення яким закінчено розгляд справи є рішення апеляційного суду.

Таким чином, у задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд рішення Рубіжанського міського суду Луганської області, оскільки воно було змінено Луганським апеляційним судом, слід відмовити. При цьому з підстав викладених судом вище, це є окрема і самостійна підстава для відмови, оскільки суд першої інстанції у такому разі не має права оцінювати те, чи є підстави для задоволення чи відмови у задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, що передбачені частиною 2 статті 425 ЦПК України, оскільки суд першої інстанції не має компетенції переглянути своє рішення, якщо воно було змінено апеляційним судом, як у справі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . У цьому випадку рішенням, яким закінчено розгляд справи є саме рішення апеляційного суду.

Однак суд вважає за доцільне роз`яснити заявнику ОСОБА_3 , що він має право звернутися із заявою про перегляд судового рішення апеляційного суду за нововиявленими обставинами до Луганського апеляційного суду, яким було змінено рішення суду першої інстанції.

Щодо судових витрат.

В силу положень частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи до яких, на підставі пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України, відносяться і витрати на професійну правничу допомогу.

Щодо судового збору.

Жоден з учасників справи не заявляв суду про те, що сплатив судовий збір у зв`язку із розглядом заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами. Тому підстав для розподілу судових витрат не має.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Витрати відповідача.

Відповідач та його представник заявили суду про намір подати докази витрат відповідача на професійну правничу допомогу після ухвалення судом рішення по суті заяви.

Дійсно, положеннями частини 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази можуть бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Тож оскільки відповідач та його представник зробили відповідну заяву до того, як суд закінчив дослідження доказів у справі, суд вважає можливим таку заяву врахувати, і питання про розподіл витрат відповідача на професійну правничу допомогу розглянути і вирішити у окремому судовому засіданні, 03 грудня 2021 року, о 15 годині 15 хвилин. Суд встановив таку дату, з урахуванням права відповідача подати суду та обов`язку подати позивачу відповідні докази, а також права позивача не тільки ознайомитись із ними, а й подати суду та відповідачу свої письмові пояснення (із запереченнями чи визнанням витрат повністю чи частково). Але якщо відповідні докази не будуть подані відповідачем до суду у вказаний строк, суд буде вирішувати питання про залишення без розгляду заяви відповідача про розподіл судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу, як це передбачено частиною 8 статті 141 ЦПК України.

Витрати позивача.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

При цьому, в силу положень пункту 1 частини 2 статті 137 ЦПК України розмір таких витрат визначається згідно з умовами договору та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Тому, суд не погоджується з аргументами відповідача про те, розподілу підлягають тільки ті витрати, які оплачені. Закон вказує на те, що це можуть бути й витрати які ще не сплачені, але підлягають оплаті.

Також суд враховує і положення частини 3 статті 137 ЦПК України за якими, для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи надає детальний опис робіт (наданих послуг) та положення частини 4 і 6 статті 137 ЦПК України які передбачають, що розмір витрат повинен бути співмірним з переліком умов, які визначені законом, але обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення розміру витрат.

Разом з цим, положення частини 3 статті 141 ЦПК України містять умови, які суд обов`язково враховує при вирішенні питання про розподіл будь-яких судових витрат, незалежно від наявності чи відсутності клопотань учасників справи. І такими умовами, серед іншого, є пов`язаність витрат із розглядом справи, а також з`ясування судом чи є розмір витрат обгрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, поведінка сторони під час розгляду справи.

Позивач ОСОБА_1 заявив, що він поніс витрати на професійну правничу допомогу на суму 6 000 гривень, які складаються з: 2000 гривень - це вивчення і аналіз заяви Щербака про перегляд за нововиявленими обставинами та надання консультації (3 години); 2000 гривень - підготовка і складання письмових заперечень на заяву (3 години); представництво ОСОБА_1 в судовому засіданні.

На підтвердження цих витрат, представник позивача надав суду договір про надання правової допомоги (а.с.210), Акт №2 на підтвердження виконання двох із трьох послуг (а.с.211) та квитанцію про оплату всіх трьох послуг (а.с.212).

І оцінивши всі ці документи, суд вважає, що у своїй сукупності, вони підтверджують пов`язаність заявлених позивачем витрат із розглядом цієї справи; заявлені витрати визначені згідно з умовами договору та на підставі доказів, які підтверджують обсяг наданих послуг і визначені детально. Суд враховує, що на момент складання акту №2 послуга з представництва ОСОБА_1 ще не могла бути надана, але адвокат Степанцов В.Є. прийняв участь як представник ОСОБА_1 у двох судових засіданнях і здійснював його представництво 19 жовтня 2021 року та 17 листопада 2021 року.

Однак, хоча розмір витрат є обгрунтованим повністю, з огляду на принцип пропорційності, який суд повинен враховувати, суд вважає, що заявлені позивачем до розподілу витрати на професійну правничу допомогу не є пропорційними предмету спору, за заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами. До того ж, апеляційний суд, ухвалою від 20 травня 2021 року, закінчивши розгляд справи по суті, присудив на користь позивача з відповідача 5500 гривень, де обсяг наданих послуг та складність предмета спору були значно більші та складніші (а.с.122-130). Тому. суд вважає, що розподілу підлягає тільки половина витрат, з тих що заявив до розподілу позивач. Тобто, на його користь з відповідача слід стягнути 3000 гривень, а у стягненні ще 3000 гривень - слід відмовити.

Що стосується аргументів представника позивача про те, що адвокат надав ордер на представництво інтересів позивача, який не було підписано, то тут, суд виходить з наступного.

У судовому засіданні 19 жовтня 2021 року, і позивач, і представник позивача підтверджували своє бажання на представництво інтересів позивача адвокатом Степанцовим В.Є., і надали суду і договір про надання правової допомоги, і ордер, який адвокат підписав 17 листопада 2021 року у судовому засіданні, одразу як тільки було з`ясовано, що він надав суду не той екземпляр ордеру, тобто без підпису.

Суд погоджується із представником відповідача у тому, що ордер, в силу положень частини 2 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" це письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги та повинен бути підписаним.

Але частина 1 статті 26 того ж закону вказує прямо на те, що документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути не виключно ордер. Такими документами, також, можуть бути 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Дійсно, положення частини 4 статті 62 ЦПК України передбачають, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Проте, сама суть такого документу, як ордер, а також його форма і зміст, що затверджені Рішенням Ради адвокатів України №41 від 12 квітня 2019 року вказують на те, що він видається або на підставі договору про надання правової допомоги, що укладається між адвокатом та його клієнтом, або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. А в силу положень частини 3 статті 237 Цивільного кодексу України, представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Тобто, укладений договір між адвокатом та клієнтом, вже свідчить про виникнення між ними відносин представництва.

Тож, керуючись статтями 133,137,141,423,425,427,429 Цивільного процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами та залишити в силі рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 17 лютого 2021 року у справі №425/2228/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди та стягнення судових витрат.

Стягнути із ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; мсце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 02 травня 2014 року Рубіжанським МВ УМВС України в Луганській області, місце проживання: АДРЕСА_2 ) 3000 (три тисячі) гривень у якості витрат на професійну правничу допомогу. У стягненні цих витрат в розмірі ще 3000 (трьох тисяч) гривень - відмовити.

Заяву ОСОБА_3 про розподіл його судових витрат, вирішити у судовому засіданні, у приміщенні зали судових засідань Рубіжанського міського суду Луганської області (м.Рубіжне Луганської області, вулиця Миру, б.34) 03 грудня 2021 року, о 15 годині 15 хвилин.

Встановити ОСОБА_3 строк по 22 листопада 2021 року, протягом якого він має право подати до Рубіжанського міського суду Луганської області докази розміру та обгрунтування його судових витрат.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що у випадку подання суду таких доказів, їх копії підлягають попередньому врученню (або надсиланню) позивачу або його представнику у цей же строк, а суду, разом із цими доказами судових витрат, надаються докази вручення (або надсилання) їх копій позивачу або його представнику.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що у випадку не подання суду доказів судових витрат по 22 листопада 2021 року, його заява про розподіл судових витрат може бути залишена без розгляду.

Встановити ОСОБА_1 строк у п`ять днів, з моменту отримання ним або його представником доказів судових витрат ОСОБА_3 , протягом якого він або його представник мають право подати до Рубіжанського міського суду Луганської області письмові пояснення (із запереченнями, або визнанням повністю чи частково) щодо доказів судових витрат.

Роз`яснити ОСОБА_1 та його представнику, що у випадку подання суду таких письмових пояснень, їх копія підлягає попередньому врученню (або надсиланню) відповідачу у цей же строк, а суду, разом із цими поясненнями, надаються докази вручення (або надсилання) їх копії відповідачу.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду безпосередньо або через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали складено 22 листопада 2021 року.

Суддя Д.С. Коваленко