ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2021 року м. Київ

справа № 757/41356/18

провадження № 22-ц/824/11/21

Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Іванової І.В.

судців - Сліпченка О.І., Сушко Л.П.

при секретарі - Ярмак О.В.

сторони :

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - ОСОБА_2 , ТОВ «Адвокатська компанія Гвоздій та Оберкович»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 13 січня 2020 року у складі судді Новака Р.В, повний текст складений 26.08.2020 року,

встановив:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом доОСОБА_2 , ТОВ «Адвокатська компанія Гвоздій та Оберкович» про захист честі, гідності, ділової репутації та зобов`язання спростувати недостовірну інформацію.

Мотивуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зазначив, що у червні 2018 року йому стало відомо про поширення відповідачами відносно нього недостовірної інформації, шляхом направлення засобами поштового зв`язку 8 (восьми) аналогічних за змістом письмових листів (звернень) від 25 травня 2018 року з додатками на адресу наступних осіб: Голови Верховної Ради України ОСОБА_3 , Першого заступника Керівника Апарату Верховної Ради України - керуючого справами ОСОБА_6, Першого заступника Керівника Апарату Верховної Ради України ОСОБА_7, Керівника Управління кадрів Апарату Верховної Ради України ОСОБА_8 Першого заступника Голови Комітету з питань фінансової політики і банківської діяльності ОСОБА_9, Заступника Голови Комітету з питань фінансової політики і банківської діяльності ОСОБА_10, Заступника Голови Комітету з питань фінансової політики і банківської діяльності ОСОБА_11, Першого заступника Голови Комітету з питань запобігання і протидії корупції ОСОБА_12.

У своїх Зверненнях ОСОБА_2 , зокрема, зазначає: «… ОСОБА_1 ... зловживає процесуальними правами та ініціює безпідставні судові спори, спрямовані виключно на створення мені перешкод у поверненні коштів...».

«… ОСОБА_1 подає позови, які мають очевидно штучний характер. Так, ОСОБА_1 у процесі розгляду судової справи № 761/32495/15-ц безпідставно подав зустрічний позов до ОСОБА_2 про визнання дійсним Договору позики від 13 січня 2012 року; про визнання недійсним Договору іпотеки від 01 березня 2012 року. Одночасно ОСОБА_1 просив суд визнати Договір іпотеки від 01 березня 2012 року припиненим. Суд першої інстанції у задоволені зустрічного позову ОСОБА_1 відмовив. Рішення суду першої інстанції залишене в силі судами апеляційної та касаційної інстанцій, а також Верховним Судом України. Отже, зустрічний позов мав очевидно штучний характер, а подання його ОСОБА_1 було спрямоване виключно на затягування виконання рішення суду першої інстанції та ухилення від повернення грошових коштів за Договором позики».

«… ОСОБА_1 вчиняє дії, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями в порушення вимог процесуального законодавства, ОСОБА_1 подав до Шевченківського районного суду міста Києва чотири аналогічні позови з тим самим предметом, з тих самих підстав та з тими ж учасниками...справа № 761/2310/18, суддя Макаренко І.0.; справа № 761/9863/18, суддя Мальцев Д.О.; справа № 761/5712/18, суддя Притула Н.Г.; справа № 761/16403/18, суддя Савицький О.А.».

«… ОСОБА_1 цілеспрямовано вчиняє дії, спрямовані на затягування розгляду справ...».

«… ОСОБА_1 як державний службовець: - порушує Конституцію та закони України; підриває авторитет державної служби; порушує права, свободи та законні інтереси людини; порушує основні принципи державної служби (верховенства права, законності та доброчесності)...».

Позивач вважає, що поширена щодо нього інформація є неправдивою, принижує його честь і гідність, дискредитує його в очах суспільства та порочить його ділову репутацію, а тому просив суд визнати недостовірною та такою, що принижує його честь, гідність та порушує право на недоторканість ділової репутації інформацію, викладену у зверненнях ОСОБА_2 від 25 травня 2018 року з додатками до Голови Верховної Ради України ОСОБА_3 , Першого заступника Керівника Апарату Верховної Ради України - керуючого справами ОСОБА_13., Першого заступника Керівника Апарату Верховної Ради України ОСОБА_14., Керівника Управління кадрів Апарату Верховної Ради України ОСОБА_4 , Першого Заступника Голови Комітету з питань фінансової політики і банківської діяльності ОСОБА_15., Заступника Голови Комітету з питань фінансової політики і банківської діяльності ОСОБА_16., Заступника Голови Комітету з питань фінансової політики банківської діяльності ОСОБА_17, Першого заступника Голови Комітету з питань запобігання і протидії корупції ОСОБА_18.; зобов`язати ОСОБА_2 та ТОВ «Адвокатська компанія Гвоздій та Оберкович» не пізніше наступного робочого дня після набрання рішенням у даній справі законної сили спростувати зазначену недостовірну інформацію, у такий же спосіб, у який вона була поширена.

У письмових поясненнях відповідач ТОВ «Адвокатська компанія Гвоздій та Оберкович» просив відмовити у задоволенні позовних вимог відносно товариства, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів в розумінні ст. 80 ЦПК України на підтвердження факту розповсюдження інформації щодо позивача саме ТОВ «Адвокатська компанія Гвоздій та Оберкович».

Заочним рішенням Печерського районного суду міста Києва від 13 січня 2020 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції через порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що поширена відносно нього інформація має негативний характер, адже повідомляє третім особам про, нібито, порушення ним вимог чинного законодавства України та прийнятих у суспільстві принципів моралі, етики, а також є такою, що порушує його права та немайнові інтереси. Звернення містять відомості про конкретні номери судових справ, дати, процесуальні дії. Тобто, поширена інформація є відомостями, які містять фактичні дані, тому, на думку позивача, така інформація не може вважатись оціночним судженням.

Крім того, скаржник зауважує, що суд, в порушення вимог ст. 110 та ч. 4 ст. 265 ЦПК України, надаючи оцінку висновку експерта № 285/08/2018 від 06 серпня 2018 року, не навів мотивів відхилення вказаного доказу.

Від ТОВ «Адвокатська компанія Гвоздій та Оберкович» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач вказує, що товариство не має жодного відношення до розповсюдженої відносно позивача інформації. Докази надані апелянтом на підтвердження своїх вимог до товариства не відповідають вимогам належності, достовірності та достатності.

Відповідач вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 є безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню в частині, що стосується ТОВ «Адвокатська компанія Гвоздій та Оберкович».

В суді апеляційної інстанції представник позивача підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у ній.

Представник відповідача ТОВ «Адвокатська компанія Гвоздій та Оберкович» заперечував проти задоволення скарги, просив рішення суду залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_2 повідомлявся про час розгляду справи, до суду апеляційної інстанції не з`явився, що відповідно до ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку були направлені звернення на адресу: Голови Верховної Ради України ОСОБА_3 , Першого заступника Керівника Апарату Верховної Ради України - керуючого справами ОСОБА_6, Першого заступника Керівника Апарату Верховної Ради України ОСОБА_7, Керівника Управління кадрів Апарату Верховної Ради України ОСОБА_8 Першого заступника Голови Комітету з питань фінансової політики і банківської діяльності ОСОБА_9, Заступника Голови Комітету з питань фінансової політики і банківської діяльності ОСОБА_10, Заступника Голови Комітету з питань фінансової політики і банківської діяльності ОСОБА_11, Першого заступника Голови Комітету з питань запобігання і протидії корупції ОСОБА_12, наступного змісту:

«… ОСОБА_1 ... зловживає процесуальними правами та ініціює безпідставні судові спори, спрямовані виключно на створення мені перешкод у поверненні коштів...».

«… ОСОБА_1 подає позови, які мають очевидно штучний характер. Так, ОСОБА_1 у процесі розгляду судової справи № 761/32495/15-ц безпідставно подав зустрічний позов до ОСОБА_2 про визнання дійсним Договору позики від 13.01.2012; про визнання недійсним Договору іпотеки від 01.03.2012. Одночасно ОСОБА_1 просив суд визнати Договір іпотеки від 01.03.2012 припиненим. Суд першої інстанції у задоволені зустрічного позову ОСОБА_1 відмовив. Рішення суду першої інстанції залишене в силі судами апеляційної та касаційної інстанцій, а також Верховним Судом України. Отже, зустрічний позов мав очевидно штучний характер, а подання його ОСОБА_1 було спрямоване виключно на затягування виконання рішення суду першої інстанції та ухилення від повернення грошових коштів за Договором позики».

«… ОСОБА_1 вчиняє дії, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями в порушення вимог процесуального законодавства, ОСОБА_1 подав до Шевченківського районного суду міста Києва чотири аналогічні позови з тим самим предметом, з тих самих підстав та з тими ж учасниками...справа № 761/2310/18, суддя Макаренко 1.0. ; справа № 761/9863/18, суддя МальцевД.О.; справа №761/5712/18, суддя Притула Н.Г.; справа № 761/16403/18, суддя Савицький О.А.».

«… ОСОБА_1 цілеспрямовано вчиняє дії, спрямовані на затягування розгляду справ...».

«… ОСОБА_1 як державний службовець: - порушує Конституцію та закони України; підриває авторитет державної служби; порушує права, свободи та законні інтереси людини; порушує основні принципи державної служби (верховенства права, законності та доброчесності)...».

Крім того, судом встановлено, що відповідні звернення ОСОБА_2 разом з доданими до них документами направлені засобами поштового зв`язку та вручені адресатам, що підтверджується, зокрема, копіями цих звернень, копіями поштових конвертів та описів вкладення до них, роздруківками з офіційного сайту ПАТ «Укрпошта» з інформацією про дату вручення поштових відправлень адресатам, листами з резолюціями уповноважених осіб.

Відповідно до інформації, розміщеної на поштових конвертах, відправником відповідних поштових відправлень є Юридична фірма GOLAW (вул. Інститутська, 19Б, оф. 29, 01021, м. Київ, Україна, +380 44 581 1220 www.goIaw.ual Згідно відомостей, розміщених у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, повне найменування юридичної особи - ТОВ «Адвокатська компанія Гвоздій та Оберкович», ідентифікаційний код юридичної особи в , зареєстровано також за адресою вул. Інститутська, 19Б, оф. 29, 01021, м. Київ, Україна (а.с. 153-161).

Крім того, судом встановлено, що на момент розповсюдження спірної інформації позивач обіймав посаду керівника секретаріату Комітету Верховної Ради України з питань фінансової політики та банківської діяльності.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості позовних вимог.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду з таких підстав.

Відповідно до статті 297 Цивільного кодексу України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно із частиною першою статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Із роз`яснень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вбачається, відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевіряти таку інформацію та надавати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач фактично посилався на те, що відповідачі шляхом звернення до посадових осіб органів державної влади, поширили неправдиву інформацію щодо позивача, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач звернувся із зверненнями до відповідних державних органів щодо дій позивача, з проханням ініціювати дисциплінарне провадження щодо позивача, як посадової особи, таким чином, реалізувавши своє право на звернення до компетентних органів, уповноважених розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк,тому вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

Доводи скарги висновків суду не спростовують.

Таким чином, при апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які були б підставою для скасування рішення в справі не встановлено, відтак апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 ІДПК України, Київський Апеляційний суд в складі колегії судців судової палати в цивільних справах:

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Печерського районного суду міста Києва віц 13 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному поряцку цо Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді :