Справа № 456/4622/20
Провадження № 2/456/249/2021
РІШЕННЯ

іменем України

21 січня 2021 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Саса С. С. ,

при секретарі Карпин О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрий справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа Дідушицька сільська рада Стрийського району Львівської області про визнання права власності на будинок та господарські споруди,

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що згідно витягу з погосподарської книги с. Великі Дідушичі, Стрийського району, Львівської області, що зберігаються в справах виконавчого комітету Дідушицької сільської ради Стрийського району Львівської області, в житловому будинку по АДРЕСА_1 склад сім`ї: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - голова двору (помер), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6. дружина, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_12. дочка (померла), ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_11. зять (помер), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10. дочка, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9.внучка, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 внучка, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 внучка. 01.07.2020 позивач отримала у ФОП ОСОБА_11 технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 . Згідно свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах, встановлено, що для будівництва даного житлового будинку виділено земельну ділянку площею 0,08 га за рахунок земель фактичного користування на підставі рішення сільської ради 08.02.1973 та дозволена рішенням виконкому Стрийської районної ради депутатів від 12.07.1973 №229. 25.09.2020 позивач звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно з заявою про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Так, 25.09.2020 позивач отримала у державного реєстратора прав на нерухоме майно рішення № 153414398 про відмову у внесенні змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно посилаючись на відсутність документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта відповідно до Постанови №1127 від 25.12.2015 «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами не дає змоги вільно розпоряджатись нерухомим майном, тому позивач змушена звернутись з даним позовом до суду.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_12 в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримали.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, однак подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають в повному обсязі та не заперечують щодо їх задоволення.

Представник третьої особи Дідушицької сільської ради Стрийського району Львівської області в судове засідання не з`явився, хоча подав заяву про розгляд справи без їхньої участі та не заперечують позовні вимоги.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 3 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 13, ч. 2 ст. 49, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.10.2017 ОСОБА_13 уклав шлюб із ОСОБА_10 та після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на « ОСОБА_14 », що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 06.10.2017 /а.с.13/.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 03.04.2009 Дідушицькою сільською радою Стрийського району Львівської області, ОСОБА_15 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.6/.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 20.10.2006 Дідушицькою сільською радою Стрийського району Львівської області, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.7/.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 05.06.2006 Дідушицькою сільською радою Стрийського району Львівської області, ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с.8/.

Згідно з витягом з погосподарської книги с. В.Дідушичі, Стрийського району, Львівської області від 05.06.2020 № 476, житловий будинок по АДРЕСА_1 станом на 15.04.1991 рахується як «колгоспний двір»: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - голова двору, члени колгоспного двору: дружина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6.; дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_12.; зять ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_11.; дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10.; внука ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9.; внука ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8; внука ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 /а.с.9/.

На замовлення ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_11 01.07.2020 було виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , згідно якого житловий будинок «А-1» загальна площа якого становить 83,7 кв.м., житлова площа - 51,1 кв.м., допоміжна площа - 32,6 кв.м., сходи «а2», сарай «Б» (цегла), огорожа - металева «1», колодязь «К». Рік забудови 1973 /а.с.10-12/.

Відповідно до звіту про оцінку майна від 11.08.2020 ринкова вартість житлового будинку по АДРЕСА_1 складає 343587 грн. /а.с. 19-44/.

Як вбачається з п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається, виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (в редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно з частиною другою статті 123 ЦК УРСР (в редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Таким чином, дослідженими в судовому засіданні обставинами справи встановлено, що спірний житловий будинок по АДРЕСА_1 належав суспільній групі господарств «колгоспний двір», членами якого були: ОСОБА_6 - голова двору, члени колгоспного двору: ОСОБА_4 (дружина), ОСОБА_7 (дочка), ІНФОРМАЦІЯ_12.; ОСОБА_8 (зять), ОСОБА_5 (дочка), ОСОБА_2 (внука), ОСОБА_9 (внука), ОСОБА_10 (внука). Частка кожного члена двору становила 1/8.

З долученого до матеріалів справи рішення про відмову у внесенні запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 153414398 від 25.09.2020 судом встановлено, що виключно ОСОБА_1 зверталася до органу місцевого самоврядування із заявою про оформлення права власності на спірне майно, проте отримала відмову для вчинення відповідної дії /а.с. 18/.

Окрім того, з долучених до матеріалів справи, належним чином завірених та сформованих заяв відповідачів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 вбачається, що останнім відомо про належне кожному з них право на частку в майні колгоспного двору, проте останні відмовляються від своїх часток на користь позивача /а.с. 14-17/.

Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, враховуючи, що позивач отримати свідоцтво про право власності на спірний житловий будинок не має можливості у зв`язку з відмовою компетентного органу у видачі такого; відповідачі позовні вимоги визнали та проти задоволення позову не заперечують, відмовившись від своїх часток у майні колгоспного двору в користь позивача, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( НОМЕР_5 ) право власності на будинок садибного типу літ.«А-1», загальною площею 83,7 кв.м, житловою площею 51,1 кв.м, допоміжною площею 32,6 кв.м та господарські будівлі і споруди: сходи «а2», сарай «Б», огорожа «1», колодязь «К», що знаходяться по АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя С. С. Сас