ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 654/819/16-ц Головуючий в І інстанції: Ширінська О.Х.
Номер провадження: №22-ц/819/180/21 Доповідач: Майданік В.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2021 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Майданіка В.В.,

суддів: Кутурланової О.В.,

Орловської Н.В.

секретар Давиденко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 20 квітня 2016 року, у складі судді Ширінської О.Х., у справі за позовом Кредитної спілки "Громада" в особі Голови правління Шилакіної Галини Володимирівни до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

24 лютого 2016 року кредитна спілка "Громада" звернулась у суд із вказаним позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 ,ОСОБА_6 , в якому просила стягнути з відповідачів як солідарних боржників на свою користь заборгованість за кредитом у сумі 361439,28грн, у тому числі: заборгованість за кредитом 227000,00грн, заборгованість по процентах за користування кредитом 132670,40грн, суми 3% річних 546,14грн, суми інфляційних втрат 1222,74грн.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Між позивачем та ОСОБА_8 був укладений кредитний договір від 30.05.2014 року №560, за умовами якого позичальник отримала кредит у розмірі 227000,00грн зі сплатою 50,0 % річних від суми залишку кредиту, з кінцевим терміном повернення до 30.05.2017 року. Отримання позичальником коштів підтверджується видатковими касовими ордерами: від 30.05.2014р на суму 137000,00грн, від 27.06.2014р на суму 6623,72грн, від 30.07.2014 року на суму 6923,43грн, від 21.08.2014 року на суму 76452,85грн.

З метою забезпечення повернення ОСОБА_8 суми кредиту та процентів за користування ним відповідно до вказаного кредитного договору між Кредитною спілкою "Громада" та відповідачами ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 було укладено договір поруки №560п від 30.05.2014 року, а між Кредитною спілкою "Громада" та відповідачами ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 договір поруки №560п/1 від 30.05.2014 року. За умовами даних правочинів поручителі зобов`язались відповідати перед кредитором в повному обсязі як солідарні боржники по зобов`язаннях позичальника.

ОСОБА_8 свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала і станом на 19.02.2016 року має заборгованість у розмірі 361439,28грн, у тому числі: заборгованість за кредитом 227000,00грн, заборгованість по процентах за користування кредитом 132670,40грн, суми 3% річних 546,14грн, суми інфляційних втрат 1222,74грн.

Свої зобов`язання не виконують і поручителі.

З огляду на вказане позивач просить задовольнити позов та стягнути судові витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою суду від 20.04.2016 року було залишено без розгляду вказаний позов у частині позовних вимог до ОСОБА_7 .

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 20 квітня 2016 рокувказаний позов кредитної спілки "Громада" було задоволено. Суд вирішив:

--- стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Кредитної спілки "Громада" заборгованість за кредитним договором № 560 від 30.05.2014 року у розмірі 361439,28грн;

--- стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь Кредитної спілки "Громада" заборгованість за кредитним договором № 560 від 30.05.2014 року у розмірі 361439,28грн;

--- стягнути пропорційно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь Кредитної спілки "Громада" судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 5421,59грн, тобто по 903,60грн з кожного.

У своїй апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення з неї на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 361439,28грнта частини судових витрат у сумі 903,60грн скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові до неї, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи та порушення судом норм процесуального права й неправильне застосування норм матеріального права.

Зокрема, вказала, що суд не досліджував обставини того, чи дійсно нею був укладений договір поруки, адже вона не може відповідати за зобов`язаннями, згоду на укладення яких не надавала. При цьому пояснила, що вона ніколи не укладала та не підписувала ані жодних кредитних договорів, ані жодних договорів поруки із КС "Громада", що в договорі поруки від її імені проставлений не її підпис. При цьому зазначила, що відповідачка ОСОБА_9 , з якою укладено кредитний договір, є її невісткою (дружиною її рідного брата ОСОБА_3 ), вона на час укладання кредитного договору працювала у позивача на посаді кредитного інспектора, при цьому вона, буваючи у неї (тобто скаржниці) вдома, мала вільний доступ до паспорта, пенсійного посвідчення та ідентифікаційного коду, копії яких без її відома знаходяться в матеріалах справи. З вказаних обставин наразі нею здійснюється підготовка заяви до правоохоронних органів за фактом підробки документів, а також позов про визнання договору поруки №560п/1 від 30.05.2014 року недійсним.

Також зазначила, що поза увагою суду залишилось і те, що справу було розглянуто за відсутності її, не повідомленої належним чином про слухання справи в суді першої інстанції. Про наявність стягнення з неї грошових коштів на користь КС "Громада" їй стало відомо у квітні 2020 року, коли 10.04.2020 року при примусовому виконанні виконавчого листа № 654/819/16 було здійснено опис та арешт належного їй будинку за адресою АДРЕСА_1 , про що її сину ОСОБА_10 у її відсутність була вручена відповідна постанова, копія якої додається. Дізнавшись номер справи, вона ознайомилася 19.05.2020 року з матеріалами справи та оскаржуваним рішенням. Вказала, що в матеріалах справи невірно зазначено її адресу, за якою вона не проживає й ніколи не проживала ( АДРЕСА_1 ), оскільки вона проживає по АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорту. Вона не отримувала конверт з ухвалою суду про відкриття провадження у справі, а наявна відмітка на рекомендованому повідомленні про вручення "відмова адресата від одержання" (а.с.71) не може братися до уваги, оскільки вона не відмовлялася від отримання, її адреса була вказана невірна ( АДРЕСА_1 ), а також відсутній її підтверджуючий підпис. Також вона не була повідомлена з вище вказаних причин про перше судове засідання 04.04.2016 року, яке було відкладено. У судовому засіданні 20.04.2016 року судом першої інстанції, не зважаючи на відсутність будь-яких підтверджень належного повідомлення її про слухання справи, було винесено оскаржуване рішення.

Тобто, вказане рішення оскаржується лише в частині вимог КС "Громада" до ОСОБА_1 і не оскаржується в частині вимог КС "Громада" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Справу в черговий раз було призначено до апеляційного розгляду на 18.01.2021 року о 09-30 годині, однак, крім скаржниці та її представника адвоката Мінаєвої В.В., решта учасників, які були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до суду не з`явилися та жодних заяв не надали. У зв`язку з цим апеляційний суд вважає причину неявки в судове засідання вказаних осіб неповажною, вважає, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду справи, а тому ухвалив розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Із матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи позивач Кредитна спілка "Громада" зареєстрована як фінансова установа (а.с.11).

Згідно Ліценції Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, встановлено такий вид діяльності КС "Громада": діяльність з надання фінансових кредитів за рахунок залучення коштів, крім внесків (вкладів) членів кредитної спілки на депозитні рахунки (а.с.12).

За своїм Статутом Кредитна спілка "Громада" є юридичною особою (а.с.4-10).

Відповідно до кредитного договору від 30.05.2014 року №560 позичальник ОСОБА_9 отримала кредит у розмірі 227000,00грн зі сплатою 50,0 % річних від суми кредиту кредиту, з кінцевим терміном повернення до 30.05.2017 року. Позичальник зобов`язалася повернути кредит відповідно до умов, передбачених цим договором, та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до графіка, встановленого у Додатковому договорі (п.2.1, п.4.1.). Цільове призначення кредиту ведення особистого селянського господарства (п.2.7.). Передбачено сплату позичальником пені за порушення своїх зобов`язань за кредитним договором (п.8.3.).

Наявні Додатковий договір №1 від 30.05.2014 року, Додатковий договір №2 від 27.06.2014 року, Додатковий договір №3 від 30.07.2014 року та Додатковий договір №4 від 21.08.2014 року з встановленими графіками сплати траншу та процентів за його користуванням (а.с.17, 18).

Відповідно до Видаткових касових ордерів позичальник ОСОБА_9 отримала надані їй кредитні кошти в загальному розмірі 227000,00грн чотирма траншами: від 30.05.2014р на суму 137000,00грн, від 27.06.2014р на суму 6623,72грн, від 30.07.2014 року на суму 6923,43грн, від 21.08.2014 року на суму 76452,85грн (а.с.а.с.19-20).

Для забезпечення виконання позичальником зобов`язань за вищезазначеним договором були укладені 30.05.2014 року два договори поруки: №560п від 30.05.2014 року між Кредитною спілкою "Громада" і позичальником ОСОБА_9 , з одного боку, та ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , з іншого боку; №560п/1 від 30.05.2014 року між Кредитною спілкою "Громада" і позичальником ОСОБА_9 , з одного боку, та відповідачами ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , з іншого боку (а.с.15, 16).

Згідно до п.1.1. вказаних договорів поруки поручителі зобов`язалися як солідарні боржники перед кредитором у повному обсязі відповідати по зобов`язаннях ОСОБА_9 як позичальника, що виникають із кредитного договору №560 від 30.05.2014 року.

Відповідальність поручителів настає у випадку, коли позичальник не виконує, або неналежним чином виконує свої грошові зобов`язання перед кредитором за кредитним договором (п.2.3).

Договори вступають в силу з моменту їх підписання позичальником та поручителями і діють протягом трьох років з дня закінчення дії кредитного договору, строком до 30.05.2020 року (п.2.11).

Згідно листів за вих. №3287-3292 від 09.12.2015 року КС "Громада" повідомила відповідачів про наявність простроченої заборгованості станом на 09.12.2015 року в розмірі 147666,62грн (з яких: 37385,27грн простроченої заборгованості по тілу кредиту та 110281,35грн простроченої заборгованості по процентах), яку вимагає сплатити в 10-денний строк від дня отримання вимоги, а у випадку невиконання вимоги спілка повідомила, що буде змушена звернутися до суду з позовом про дострокове повернення кредиту та процентів (а.с.22-27).

Відповідно до розрахунку заборгованість за кредитним договором №560 від 30.05.2014 року станом на 19.02.2016 року складає 361439,28грн, у тому числі: заборгованість за кредитом 227000,00грн, заборгованість по процентах за користування кредитом 132670,40грн, суми 3% річних 546,14грн, суми інфляційних втрат 1222,74грн (а.с.3).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з невиконання позичальником ОСОБА_9 зобов`язань за кредитним договором, що є підставою для стягнення з неї визначеної позивачем суми заборгованості. Також суд виходив з того, що між позивачем та відповідачами 30.05.2014 року було укладено договори поруки № 560п, № 560п/1, за умовами яких останні являються поручителями та беруть на себе обов`язок відповідати перед позивачем по зобов`язаннях позичальника ОСОБА_9 .

Однак, з таким висновком суду першої інстанції повністю погодитися не можна, оскільки до нього він дійшов при неповному з`ясуванні обставин справи та порушенні судом норм процесуального права й неправильному застосуванні норм матеріального права.

Згідно із ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.1 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

У відповідності до ч.ч.1 та 3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

За положеннями ст.1051 ЦК України:

--- позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором (абз.1 ч.1);

--- якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини (абз.2 ч.1).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.202 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.202 ЦК України).

За змістом ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 16.06.2020 року у справі № 145/2047/16-ц:

"7.13. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

7.16. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4 6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (частина друга цієї ж статті).

7.17. У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

7.18. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.

7.21. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.

7.24. У справі, що розглядається, позивач звернувся з вимогою про визнання недійсними договорів оренди, посилаюсь на те, що ці договори не підписував, умови їх не погоджував, тож відповідач безпідставно відмовляє в поверненні використовуваних земельних ділянок позивачу як власнику цих земельних ділянок, покликаючись до умов договорів, підписаних невстановленою особою замість позивача.

7.25. Суди попередніх інстанцій повно та достеменно встановили обставини справи, за якими спірні договори позивач не підписував та, відповідно, з істотних умов цих договорів не погоджував.

7.26. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. Разом із тим Велика Палата Верховного Суду констатує, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення".

Тобто, у випадку оспорювання відповідачкою ОСОБА_1 самого факту укладення договору поруки №560п/1 від 30.05.2014 року, такий факт може бути спростований під час вирішення спору за цим позовом, тобто саме у цій справі відповідачка ОСОБА_1 має право довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень проти позову, а саме те, що відповідний договір поруки є неукладений, оскільки вона його не підписувала. І у випадку доведення такого факту відповідний висновок про неукладеність спірного договору поруки має бути викладений у мотивувальній частині судового рішення.

Саме на це і вказувалось в ухвалі Херсонського апеляційного суду від 15.09.2020 року, коли було відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у цій справі до вирішення справи №654/1998/20 за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки "Громада", ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання недійсним договору поруки.

Адвокат Мінаєва Вікторія Валентинівна, діюча від імені ОСОБА_1 , заперечуючи щодо укладення за участі ОСОБА_1 договору поруки від 30.05.2014 року №560п/1, просила призначити судово-почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставити питання: Чи виконано рукописний текст " ОСОБА_1 " та підпис від імені ОСОБА_1 у договорі поруки №560п/1 від 30.05.2014р в графі "Поручитель" "Підпис" на зворотньому боці першого аркуша самою ОСОБА_1 або іншою особою ?

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 13.10.2020 року зазначене клопотання було частково задоволено й така експертиза була призначена. При цьому апеляційний суд виходив з того, що судом першої інстанції не було здійснено всіх необхідних заходів, направлених на забезпечення реалізації скаржником усіх своїх процесуальних прав.

01 грудня 2020 року до Херсонського апеляційного суду з Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (м. Миколаїв, вул. Г. Карпенко, 27) надійшли матеріали вказаної експертизи.

Відповідно до ч.8 ст.83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Враховуючи вказані положення закону, а також те, що справу було розглянуто за відсутності скаржниці, не повідомленої належним чином про слухання справи в суді першої інстанції, апеляційний суд вважає поважною причину неподання скаржником у встановлений строк докази, у зв`язку з чим ухвалив прийняти як доказ у цій справі на стадії апеляційного перегляду справи висновок експерта № 20-1182 від 26.11.2020 року Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Відповідно до вказаного висновку експерта підпис у договорі поруки №560п/1 від 30.05.2014р, укладеному між Кредитною спілкою "Громада" (Кредитор) в особі ОСОБА_11 , Голови правління, що діє на підставі Статуту, з однієї сторони, та ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (Поручителі), з другої сторони, та ОСОБА_8 (Позичальник) з третьої сторони, на зворотньому боці його першого аркуша, в його пункті 6. "Юридична адреса, реквізити та підписи сторін", у першій (зверху) із трьох графі "Поручитель", що стосується ОСОБА_1 , навпроти графи "Підпис" виконаний не самою ОСОБА_1 , а іншою особою.

Отже, слід вважати, що зазначений договір поруки №560п/1 від 30.05.2014р є неукладений в частині його укладення поручителем ОСОБА_1 , оскільки вона його не підписувала. Тобто, вказаний договір поруки з боку скаржниці не відбувся, є невчинений. Скаржницею доведено факт неукладення вказаного договору за її участі.

Відтак, у відповідачки ОСОБА_1 не виникло зобов`язань перед позивачем щодо повернення грошових коштів на підставі вказаного договору поруки, оскільки вона його не підписувала та, відповідно, не брала на себе обов`язок відповідати перед позивачем по зобов`язаннях позичальника ОСОБА_9 .

Враховуючи наведене, переглядаючи в апеляційному порядку судове рішення в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд дійшов висновку про те, що позов до відповідачки ОСОБА_1 є необґрунтованим, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині (в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки "Громада" заборгованості за кредитним договором № 560 від 30.05.2014 року у розмірі 361439,28грн та судових витрат в розмірі 903,60грн) на підставі п.2 ч.1 ст.374, п.п.1, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України слід скасувати й ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову до відповідачки ОСОБА_1 .

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, є обґрунтованими доводи скаржника про те, що суд розглянув справу за її відсутності і при цьому вона не була належним чином повідомлена про розгляд справи. У справі відсутні розписки про вручення скаржнику судової повістки. Вказане свідчить про те, що вона не була належно повідомлена про розгляд цієї справи.

Згідно п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо, зокрема, справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України:

--- судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1);

--- інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову на відповідача;

2) у разі відмови в позові на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2).

При поданні апеляційної скарги відповідачка ОСОБА_1 сплатила в установленому законом розмірі 8132,37грн судового збору (а.с.135), в позові відмовлено, отже апеляційну скаргу задоволено на 100,00%. Відтак з позивача на користь відповідачки ОСОБА_1 слід стягнути судові витрати в розмірі 8132,37грн у зв`язку зі сплатою судового збору.

Також, за положеннями ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, пов`язані із проведенням експертизи (п.3).

Згідно ст.139 ЦПК України:

--- розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів (ч.6);

--- розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (ч.7);

--- у разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами (ч.8);

--- обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами (ч.9).

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 13.10.2020 року було призначено судово-почеркознавчу експертизу, обов`язок по сплаті суми, що підлягає виплаті експерту, було покладено на скаржницю (відповідачку) ОСОБА_1 . За результатами проведення експертизи складено 26.11.2020 року висновок. Відповідно до Акту №20-1182 здачі-приймання висновку експерта … вартість проведення експертизи складає 6472,22грн. Вказану суму відповідачкою ОСОБА_1 було сплачено, що підтверджується квитанцією №19 від 18.11.2020 року (долучена до матеріалів справи).

Отже, при розгляді цієї справи відповідачкою ОСОБА_12 було понесено витрати на проведення судової експертизи в розмірі 6472,22грн.

Апеляційний суд вважає, що у цій справі наявні докази понесення відповідачкою ОСОБА_1 витрат на проведення судової експертизи в розмірі 6472,22грн. Крім того, відсутнє передбачене ч.8 ст.139 ЦПК України клопотання іншої сторони про зменшення витрат на оплату послуг експерта.

Отже, враховуючи наведене, наявність документів, що підтверджують понесення відповідачкою ОСОБА_1 витрат на проведення судової експертизи в розмірі 6472,22грн, відсутність клопотання іншої сторони про зменшення витрат на оплату послуг експерта, враховуючи, що вказана судова експертиза мала суттєве значення для вирішення справи на користь відповідачки, апеляційний суд вважає, що є всі підстави для стягнення з позивача на користь відповідачки ОСОБА_1 витрат на проведення судової експертизи в розмірі 6472,22грн.

Таким чином, з урахуванням наведеного, з позивача на користь відповідачки ОСОБА_1 слід стягнути судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору та із проведенням експертизи на загальну суму 14604,59грн (8132,37грн + 6472,22грн).

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.п.1, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 20 квітня 2016 рокув частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки "Громада" заборгованості за кредитним договором № 560 від 30.05.2014 року у розмірі 361439,28грн та судових витрат в розмірі 903,60грн скасувати й ухвалити нове рішення.

У позові Кредитної спілки "Громада" в особі Голови правління Шилакіної Галини Володимирівни до ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Це ж рішення суду в частині вимог Кредитної спілки "Громада" в особі Голови правління Шилакіної Галини Володимирівни до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договоромв апеляційному порядку не переглядалось як таке, що не оскаржувалось.

Стягнути з Кредитної спілки "Громада" на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 14604,59грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 20 січня 2021 року.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.В. Кутурланова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ Н.В. Орловська