Справа №:755/35/21
Провадження №: 4-с/755/2/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" серпня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючої судді Яровенко Н.О.,

При секретарі Локотковій І.С.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області на неправомірні дії державного виконавця,

в с т а н о в и в:

Скаржник, ОСОБА_1 , звернувся до суду зі скаргою дії державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

Позовні вимоги мотивовано тим, що на примусовому виконанні у відділі перебуває виконавчий лист виданий Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВТБ Банк» суму заборгованості. 01 вересня 2015 року було відкрито виконавче провадження. Постановою від 28 січня 2020 року було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належить боржнику. АТ КБ «Приватбанк» прийняв вказану постанову та наклав арешт на особовий рахунок ОСОБА_1 на який перераховується пенсія. У кінці 2020 року скаржник не зміг зняти з банківського рахунку пенсію та в подальшому дізнався про про те, що державним виконавцем було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках. Скаржник просить скасувати вказану постанову та визнати дії державного виконавця неправомірними.

Скаржник в судове засідання не з`явився. Подав заяву про слухання справи у його відсутність та винести рішення згідно закону.

Суб`єкт оскарження в судове засідання не з`явився. Подав заяву про слухання справи у відсутність представника відділу.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05 січня 2021 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23 лютого 2021 року задоволено клопотання скаржника про витребування доказів.

02 квітня 2021 року надійшов лист від АТ КБ «Приватбанк».

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17 травня 2021 року витребувано докази з АТ КБ «Приватбанк».

28 липня 2021 року на адресу суду надійшов лист АТ КБ «Приватбанк» на виконання ухвали суду від 17 травня 2021 року.

Суд, вивчивши надані докази, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини другої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Положеннями частини першої статті 18 ЦПК України також визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою, - і за її межами.

Спеціальними законами, що регулюють правовідносини, що вникають між сторонами в ході виконавчого провадження, є Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII, Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016 року № 1403-VIII.

Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначає основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», що узгоджується з положеннями ст. 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Як вбачається з матеріалів справи, на примусовому виконанні Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебуває виконавче провадження № 48590378 з виконання виконавчого листа № 755/427/15-ц виданого 31 липня 2015 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь Пат «ВТБ Банк» суми боргу у розмірі 124 130,31 грн.

Постановою старшого державного виконавця Комінтернівського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Хабловим В.М. від 01 вересня 2015 року відкрито виконавче провадження.

В подальшому, 28 січня 2020 року головним державним виконавцем Міжрайонного ВДВС по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерств юстиції (м. Харків) Ярошенко В.В. винесена постанова про арешт коштів боржника відповідно до якої постановив накласти арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 136 823,34 грн.

Згідно із виписки по картці ОСОБА_1 АТ КБ «Приватбанк» від 30 січня 2020 року убачається, що на вказаний рахунок заявника у період 30 березня 2019 року - 30 січня 2020 року були нараховані виплати у вигляді пенсії від Пенсійного Фонду.

За приписами ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 447 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Права та обов`язки державного виконавця визначені у ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої виконавець зобов`язаний здійснювати, зокрема заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Положеннями ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

За приписами ч. 2 ст. 48 Цивільного процесуального кодексу України стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання2, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Частиною 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Так, ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

За нормою ч. 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Положеннями ст. 46 Конституцією України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Конституційний Суд України у своєму рішенні № 25рп/2009 від 7 жовтня 2009 року зазначив, що право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел та забезпечується статтями 7, 22, 46, 58, 68 Конституції України. А саме, кожний громадянин має право на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення і всі застраховані особи є рівноправними щодо отримання пенсійних виплат. Конституційні права і свободи громадянина України гарантуються і не можуть бути скасовані.

Норми статті 41 Конституції України встановлюють принцип непорушності права приватної власності.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок - це рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

Зі змісту наведених норм права слідує, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, оскільки законом можуть бути визначені й кошти на інших рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунку, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, на які заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Як вбачається з матеріалів справи, а саме постанови про накладення арешту, головний державний виконавець Ярошенко В.В. наклав арешт на кошти боржника, що містяться на відкритих рахунках, однак вказав окрім тих накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

З листа АТ КБ «Приватбанк» не вбачається, що ними було повідомлено державного виконавця про неможливість виконання постанови саме у зв`язку з тим, що на вказаний рахунок нараховується пенсія.

Таким чином, оскільки саме на банки покладений обов`язок повідомляти виконавця про цільове призначення коштів, які надходять на рахунок боржника та на які заборонено накладати арешт, тому суд не знаходить в діях державного виконавця Ярошенка В.В., які суперечать закону та є неправомірними. Останнім було винесено постанову про арешт коштів боржника із зазначенням про ненакладення арешту на кошти на які заборонено законом, однак банком не було виконано покладеного на нього законом обов`язку про повідомлення виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання.

Крім того, враховуючи те, що постановою від 28 січня 2020 року було накладено арешт на рахунок на який зараховується пенсія боржника, то суд приходить до висновку про задоволення вимоги щодо скасування вказаної постанови.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 451 Цивільного процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи надані суду докази, а також те, що виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження і примусовим виконанням судових рішень, суд приходить висновку про задоволення скарги ОСОБА_1 частково, а саме в частині скасування постанови головного державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерств юстиції (м. Харків) Ярошенко В.В. про накладення арешту на грошові кошти від 28 січня 2020 року.

Керуючись ст.ст. 11-13, 89, 95, 260-261, 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області на неправомірні дії державного виконавця - задовольнити частково.

Скасувати постанову про арешт коштів боржника від 28 січня 2020 року, яка винесена головним державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерств юстиції (м. Харків) Ярошенко Вадимом Васильовичем у виконавчому провадженні № 48590378.

В іншій частині скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 06 серпня 2021 року.

Суддя Н.О. Яровенко