Справа № 490/5063/21
н/п 2/490/3651/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Ковальової Л.В., представниці позивачки ОСОБА_1 адвоката Брюханової Т.О., відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому засіданні в м. Миколаєві справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

25.06.2021 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

В обґрунтування вимог посилається на те, між нею та відповідачем, 18 червня 2011 року, Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №180.

В подальшому, Рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 26.01.2021 року по цивільній справі №490/5055/20, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

В період шлюбу, до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення введення спільного господарства, за спільні кошти, подружжям було придбано майно: трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 (загальною площею 21,5 кв.м., житловою площею 14,2 кв.м.) на підставі договору купівлі-продажу реєстровий номер 1002 від 16.12.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Черніковою О.Є.

Позивачка вказує, що вона не може дійти згоди з колишнім чоловіком, щодо поділу вказаного майна. Посилається на приписи статтей 60, 61, 63, 65, 69-71 Сімейного кодексу України, статті 82, 364 ЦК України.

Просить поділити спільне сумісне майно подружжя - однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 (загальною площею 21,5 кв.м., житловою площею 14,2 кв.м.) та визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 частку однокімнатної квартири АДРЕСА_1 (загальною площею 21,5 кв.м., житловою площею 14,2 кв.м.).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.06.2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.

30.06.2021 року матеріали справи передано на розгляд судді.

Ухвалою судді від 06.07.2021 року вказаний позов залишено без руху.

28.08.2021 року до канцелярії суду надійшла заява від позивачки на виконання вимог ухвали від 06.07.2021 року.

З 05.08.2021 року по 08.09.2021 року включно, суддя перебував у щорічній плановій відпустці .

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 10.09.2021 року справу суддею прийнято до свого провадження та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати в порядку загального позовного провадження.

В підготовчому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Брюханова Т.О. позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити.

Відповідач, в підготовчому засіданні, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення.

Частинами 3 та 4 статі 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

При цьому, частинами 2, 4 та 5 статті 206 ЦПК України передбачено, що до ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

18 червня 2011 року, Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між сторонами, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №180.

Рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 26.01.2021 року по цивільній справі №490/5055/20, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

В період шлюбу, до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення введення спільного господарства, за спільні кошти, подружжям було придбано майно: трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 (загальною площею 21,5 кв.м., житловою площею 14,2 кв.м.) на підставі договору купівлі-продажу реєстровий номер 1002 від 16.12.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Черніковою О.Є.

За правилами статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Частиною першою статті70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Отже, у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частини чоловіка та дружини є рівними. Спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості, і це є її процесуальним обов`язком.

Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до правових висновків, висловлених Верховним Судом України в справах №6-79цс13, №6-2641цс15, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Разом з тим належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи вказані норми та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто критеріями, які дозволяють надати спірному набутому майну режим спільного майна є: час набуття такого майна, кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття), мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий режим спільної власності подружжя.

Приведені норми закону та досліджені обставини в ході судового розгляду дають підстави зробити висновок про те, що квартира АДРЕСА_1 , були придбані під час шлюбу подружжя та є їх спільним сумісним майном.

Таким чином, як позивачу так і відповідачу належить право власності на 1/2 частини вказаної квартири.

Також, судом на виконання вимог статей 200 та 206 ЦПК України враховуючи наявність письмової заяви відповідачки про визнання позову, роз`яснено наслідки вказаної процесуальної дії, та встановлено, що визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси відповідача та інших осіб.

За таких обставин, суд доходить до висновку, що обставини справи, викладені у позовній заяві знайшли своє підтвердження в письмових матеріалах справи, а отже позов підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов у повному обсязі, тому з нього на користь позивачки підлягає стягненню 50 % сплаченого позивачкою судового збору в розмірі 454,00 грн, а 50 % сплаченого позивачкою судового збору в розмірі 454,00 грн., слід повернути позивачці з державного бюджету.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1-13, 76-83, 141, 142, 200, 206, 247, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про поділ майна - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), право власності на 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, у розмірі 454 гривень (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, у розмірі 454 гривень (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Саламатін