ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/588/21 Справа № 204/1866/20 Суддя у 1-й інстанції - Дубіжанська Т. О. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Деркач Н.М., Куценко Т.Р.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2020 року по справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2020 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості.

Позовні вимоги Банку мотивовані тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 30 березня 2006 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 8200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У зв`язку з тим, що ОСОБА_3 зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, станом на 11 листопада 2019 року має заборгованість у сумі 12680 грн., з яких: 12680 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту. Банком було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник, ОСОБА_3 помер. Спадкоємцями ОСОБА_3 , які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які були зареєстровані з позичальником за одною адресою.

Таким чином, відповідачі прийняли спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого Позичальника. При цьому, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 30 вересня 2019 року до спадкоємців - відповідачів, було направлено лист-претензію, згідно яких Банк пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано.

Враховуючи викладене, Банк просив стягнути виниклу заборгованість із відповідачів, які є спадкоємцями позичальника.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2020 року відмовлено у задоволенні позовних вимог акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк».

Рішення суду мотивоване тим, що Банком не надано доказів вступу відповідачів в управління або володіння спадковим майном, що свідчило б про прийняття ними спадщини, окрім того ні з матеріалів спадкової справи ні з наданих позивачем доказів взагалі не вбачається наявність будь-якого спадкового майна після померлого ОСОБА_3 , лише за умови наявності якого та в межах його вартості, Банк, як кредитор спадкодавця міг би висувати будь-які майнові вимоги до спадкоємців.

В апеляційній скарзі акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просило рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що банком надані належні та допустимі докази. Які відповідачами не спростовані. Апелянт вказує, що відповідач ознайомлений та згоден з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку. Крім того, апелянт зазначає, що відсутність підпису боржника на відповідних тарифах, умовах та правилах не свідчить про неукладеність договору, відповідач підписуючи анкету-заяву, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості висловив свою згоду з формою договору та його умовами.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Банку, суд першої інстанції виходив з того, що Банком не надано доказів вступу відповідачів в управління або володіння спадковим майном, що свідчило б про прийняття ними спадщини, окрім того ні з матеріалів спадкової справи ні з наданих позивачем доказів взагалі не вбачається наявність будь-якого спадкового майна після померлого ОСОБА_3 ..

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що 30 березня 2006 року відповідно до Умов та правил надання банківських послуг ОСОБА_3 , підписавши заяву, отримав у ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит у розмірі 8200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом.

Встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 11 листопада 2019 року становить 12680,00 грн., з яких: 12680 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту.

З копій паспортів позичальника та відповідачів вбачається, що померлий ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідачами визнається факт споріднення з позичальником ОСОБА_3 , зокрема той факт, що він був їх батьком.

Згідно матеріалів спадкової справи № 668/2018 від 23 листопада 2018 року, заведеної після померлого ОСОБА_3 , Банком 23 листопада 2018 року була направлена претензія кредитора до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори. 27 листопада 2018 року державним нотаріусом Третьої дніпровської державної нотаріальної контори на адресу банку направлено лист №4384/02-14, в якому зазначалось, що спадкоємці померлого ОСОБА_3 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена саме на підставі претензії АТ КБ "Приватбанк". Відомостей щодо наявності спадкового майна та його обсягу матеріали спадкової справи не містять.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України (ст. ст. 1218, 1231 ЦК України).

У випадку смерті боржника за кредитним договором його права і обов`язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі (п. 5 ст. 1219, ст. 1282 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.2 ст. 1220 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст. 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у ч. 3,4 ст. 1268, ст. 1269 ЦК України.

Так, згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст.1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоча отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст. 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора.

Проте, зазначені вище норми підлягали б застосування, за умови, що відповідачі є спадкоємцями боржника, прийняли спадщину шляхом подачі заяви або підтвердженням факту проживання на момент смерті спадкодавця, а також що у спадкодавця є спадкове майно. У даній справі позивач не надав суду жодного належного та допустимого доказу того, що відповідачі є спадкоємцями померлого, прийняли спадщину і що у ОСОБА_3 є спадкове майно.

Сама по собі реєстрація місця проживання разом за спадкодавцем на час відкриття спадщини не може свідчити відповідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК України про прийняття спадщини.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Пунктом 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року роз`яснено, що з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Встановивши відсутність доказів вступу відповідачів в управління або володіння спадковим майном, що свідчило б про прийняття ними спадщини а також наявності будь-якого спадкового майна після померлого ОСОБА_3 , за умови наявності якого та в межах вартості якого, Банк, як кредитор спадкодавця міг би висувати будь-які майнові вимоги до спадкоємців, - суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність заявлених позовних вимог.

При цьому, суд вірно не застосував до спірних правовідносин наслідки спливу строків позовної давності, так як правовою підставою для відмови у задоволенні позову є його необґрунтованість та недоведеність.

Доводи апелянта в скарзі про те, що банком надані належні та допустимі докази, які відповідачами не спростовані, відповідач ознайомлений та згоден з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, а відсутність підпису боржника на відповідних тарифах, умовах та правилах не свідчить про неукладеність договору, - колегія суддів вважає безпідставними, так як вони переважно зводяться до незгоди з висновками суду стосовно встановлених обставин справи та спрямовані на переоцінку доказів у справі.

Інші твердження апелянта колегією суддів перевірені та визнані такими, що не впливають на законність оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, врахувавши заявлені позовні вимоги та підстави, на які позивач посилався в обґрунтування своїх вимог, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надавши належну оцінку обставинам справи, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Оскаржуване рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

В зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Н.М. Деркач

Т.Р. Куценко