Справа №351/1703/21
Номер провадження №2/351/716/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Калиновського М.М.,

з участю секретаря Равлюк М.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Снятині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Снятинської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася у суд із позовом до Снятинської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що на праві спільної часткової власності членів колгоспного двору ОСОБА_5 , 1933 р.н. - голова двору, ОСОБА_1 , 1959 р.н. - дочка, ОСОБА_3 , 1975 р.н.- внук, ОСОБА_4 , 1980 р.н., ОСОБА_3 , 1984 р.н. - внука, належить житловий будинок з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що розташований в АДРЕСА_1 . Дане господарство належало до суспільної групи «колгоспний двір», в якому станом на 15.04.1991 року проживали вищезазначені особи, а отже, у відповідності до діючого на той час цивільного законодавства, та п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 право власності на майно, яке належало до колгоспного двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Після смерті матері позивачки ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина, яка складається з 1/5 частини спірного будинковолодіння. Спадкоємцем за заповітом стала позивачка, дочка померлої ОСОБА_1 , оскільки вступила в управління спадковим майном після смерті матері .

Відповідачі по справі відмовляються від належних їм у «колгоспному дворі» часток на користь позивачки.

Однак в зв`язку з тим, що правовстановлюючий документ на будиноковолодіння був втрачений та не визначені частки в майні колгоспного двору, державним нотаріусом позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, а тому позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Представник позивачки подала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, позов просила задоволити, а справу просила розглядати за її відсутності.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги визнає, проти позову не заперечує.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнає, проти позову не заперечує.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнає, проти позову не заперечує.

Представник відповідача подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести без участі їхнього представника, у вирішенні справи покладається на розсуд суду.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 , виданого на ОСОБА_5 , слідує, що остання померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою державного нотаріуса Першої Снятинської районної державної нотаріальної контори відмовлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительці с.Будилів, Снятинського району Івано-Франківської області у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 після смерті матері ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З довідки від 01.04.2021 р. № 433/02-14, виданої державним нотаріусом першої Снятинської державної нотаріальної контори, слідує, що спадкоємцем за заповітом до всього майна після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживала в с. Будилів Снятинського району Івано-Франківської області є дочка померлої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька с. Будилів Снятинського району Івано-Франківської області.

З заповіту від 24.03.2021 р. посвідченого секретарем Будилівської сільської ради, слідує, що ОСОБА_5 заповіла все своє майно на користь ОСОБА_1 .

З довідки від 24.03.2021 р. №55, виданої виконавчим комітетом Снятинської міської ради, вбачається, що станом на 15.04.1991 р. в житловому будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1 , суспільна група господарства «колгоспний двір», зареєстровані ОСОБА_5 , 1933 р.н. - голова двору, ОСОБА_1 , 1959 р.н. - дочка, ОСОБА_3 , 1975 р.н.- внук, ОСОБА_4 , 1980 р.н., ОСОБА_3 , 1984 р.н. - внука.

Відповідно до свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 05.06.19991 р. житловий будинок, в АДРЕСА_1 , головою якого є ОСОБА_5 , належить колгоспному двору.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - відсутні відомості щодо права власності на житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності" від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо роз`яснення ст.ст. 17, 18 ЗУ "Про власність" вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Із ч.1 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а з ч.3 ст.1268 ЦК України слідує, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права.

За наведених обставин суд вважає, що відсутність оригіналу правовстановлюючого документу та не визначеність часток, в майні колгоспного двору не є підставою відмови у захисті права позивачки, а тому на підставі вищенаведеного, суд вважає, що позивачка, набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 .

На підставі наведеного, та ст. ст. 15, 16, 328, 392, 1218, 1233, 1261, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Михайло КАЛИНОВСЬКИЙ