Справа № 342/1162/21
Провадження № 2/342/713/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.,

секретаря судового засідання Матієк І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , жителя с. Піщана Золотонівського району Черкаської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , в якому просить постановити рішення, яким стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття; стягнення аліментів розпочати з моменту подання позовної заяви до суду.

Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони одружилися 20 листопада 2010 року, шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Рашківської сільської ради, Городенківського району, Івано-Франківської області, актовий запис № 10 від 20.11.2010 року. Під час шлюбу у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На даний час діти є неповнолітніми, проживають разом з позивачем в с.Рашків Коломийського району. Починаючи з середини квітня 2020 року стосунки сторін остаточно погіршилися, фактично їх сім`я розпалася. Відповідач виїхав на сезонні роботи за межі України. Там він почав проживати із іншою жінкою, фактично він зраджує позивачу, вони не спілкуються навіть по телефону. Їх сімейне життя не склалося. У сторін різні погляди на життя, спільне господарство вони не ведуть, разом не проживають. Про добробут сім`ї та дітей відповідач не дбає, зароблені кошти витрачає на власні потреби. На даний час позивачем до Городенківського районного суду подано позовну заяву про розірвання шлюбу. Спільні діти сторін, які є неповнолітніми, проживають разом з позивачем, перебувають на її утриманні та вихованні, відповідач жодних коштів на проживання та утримання дітей не дає, та нічим не забезпечує, не турбується про їх життя та здоров`я. Позивач самостійно, власними силами, намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати неповнолітніх дітей, а також виконувати всі інші, покладені на неї законом обов`язки. В даний час відповідач регулярно їздить на заробітки в Чехію, розмір його заробітку позивачу невідомий. На сьогоднішній день діти потребують матеріальної допомоги. На момент звернення до суду з цим позовом, між сторонами не досягнуто згоди з приводу способу виконання відповідачем свого обов`язку утримувати неповнолітніх дітей. Із-за наведених обставин позивач змушена звернутися до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дітей. Про відповідача повідомляє, що аліменти він не платить нікому. Відповідач фізично здоровий, має можливість надавати матеріальну допомогу дітям, але добровільно цього не робить.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася. До суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному об`ємі. Дії позивача не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у встановленому законом порядку. Поштові конверти із судовими повістками повернулися до суду без вручення, з довідкою «Укрпошта», причина повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідач причин неявки суду не повідомив, відзив не подав.

Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження згідно гл.10 Розділу ІІІ ЦПК України. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи з ухваленням, відповідно до ст. 280 ЦПК України, заочного рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Із копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 20 листопада 2010 року Рашківською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області вбачається, що шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 20.11.2010 року в виконкомі Рашківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 10 від 20.11.2010.

Сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копіями свідоцтв про народження, виданими Рашківською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, відповідно: серія НОМЕР_2 від 22.11.2011, серія НОМЕР_3 від 17.10.2017.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 разом із дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровані та проживають по АДРЕСА_1 , що стверджується копіями: довідок № 14/278, 14/279, 14/280 від 29.09.2021, виданими Рашківським старостинським округом Городенківської міської ради, та довідок про реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданими 07.12.2017 Рашківською сільською радою.

Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7-8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України.

Судом встановлено, що відповідач не надає кошти для утримання дітей в достатньому розмірі.

Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 згаданої статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 183 згаданого Кодексу передбачено визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч. 5 ст. 183 СК України).

Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги зазначені позивачем підстави позовних вимог, обставини, визначені ст.ст. 181-183 СК України, відсутність даних про те, що відповідач має на утриманні інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, стягувати з відповідача в користь позивача аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач звернулася до суду з позовом 30.09.2021 тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити негайному виконанню.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнена від сплати судового збору. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки судом задоволено позов, то з відповідача слід стягнути до державного бюджету судовий збір в розмірі, передбаченому пп.2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» - 908,00 грн.

На підставі ст.ст. 180-183, 191 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 19, 81, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273-279, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнення аліментів розпочати з 30.09.2021 і проводити до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до державного бюджету судовий збір в розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім грн. 00 коп.).

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов`язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його складення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Зареєстроване місце проживання позивача ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 .

Зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_2 - АДРЕСА_1 .

Судове рішення складене 24.11.2021.

Суддя: Федів Л. М.