ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/2123/21 Номер провадження 22-ц/814/1991/21Головуючий у 1-й інстанції Блажко І. О. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Кузнєцової О.Ю., розглянувши в м. Полтаві цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 16 червня 2021 року, прийнятого під головуванням судді Блажко І.О. в м. Полтаві,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року АТ «Універсал Банк» звернувся до районного суду із вказаним позовом. Зазначав, 22.08.2018 року ОСОБА_1 підписав Анкету заяву до Договору про надання банківських послуг, на підставі якої відповідачу відкрито було рахунок в АТ «Універсал Банк» та видано кредитну картку «monobank» зі встановленим кредитним лімітом у розмірі 20 000 грн.

У зв`язку з невиконанням умов договору утворилась заборгованість у розмірі 26 599,95 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (за тілом кредиту), яку просили стягнути з відповідача та судовий збір у розмірі 2270 грн.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 16 червня 2021 року позов акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором б/н від 22 серпня 2018 року, укладеним між акціонерним товариством «Універсал Банк» та ОСОБА_1 у розмірі 20 000 гривень, витрати зі сплати судового збору в сумі 2 270 гривень, всього 22 270 гривень.

В іншій частині позову відмовлено.

Часткове задоволення позову обґрунтовано тим, що відповідач у порушення вимог ст.ст.526, 527, 530 ЦК України та умов договору не виконав зобов`язання за вказаним кредитним договором, однак сума, яку просить відшкодувати позивач перебільшує відповідний кредитний ліміт,тому підлягає стягненню з відповідача заборгованість за основним тілом кредиту у розмірі 20 000 гривень.

Рішення оскаржив ОСОБА_1 , який в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Універсал Банк» вважає рішення районного суду вірним та просить залишити його без змін.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частини четверта, шоста статті 19, стаття 274 ЦПК України).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК України). Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина 13 статті 7 ЦПК України).

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

За правилами частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374, статті 375 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 22 серпня 2018 року між ОСОБА_1 та АТ «Універсал Банк» було укладено кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок «monobank» у розмірі 20 000 грн.

Згідно довідки АТ «Універсал Банк» від 27 січня 2021 року в Банку ОСОБА_1 відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні зі встановленим максимальним кредитним лімітом 20 000 грн.

За розрахунками банку станом на 02.11.2020 року у ОСОБА_1 виникла заборгованість у розмірі 26599,95 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (за тілом кредиту).

Задовольняючи частково позовні вимоги, районний своє рішення мотивував тим, що сума, яку просить відшкодувати позивач перебільшує відповідний кредитний ліміт у розмірі 20 000 грн., встановлений на день відкриття поточного рахунку, тому підлягає стягненню з відповідача заборгованість за основним тілом кредиту у розмірі 20 000 грн.

Колегія суддів погоджується з даним висновком.

Статтями 526, 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до частини другої статті 509, пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення зобов`язань є договори та інші правочини.

Згідно статей 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір (оферту), відповіді про прийняття цієї пропозиції (акцепту), яка має бути повною і безумовною (статті 640-642 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (статті 1054, 1055 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Положеннями статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Такий правовий висновок зроблено у постановах Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 191/5077/16-ц, Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010.

На доведення факту укладення кредитного договору позивачем надано суду належним чином посвідчена копія анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг від 22.08.2018, який містить власноручні підписи представника банку та позичальника ОСОБА_1 зі світлокопіями його паспорту та ІПН, а також печатку Monobank ПАТ «Універсал Банк», що свідчить про дотримання сторонами письмової форми кредитного договору.

У заяві позичальника зазначено, що ОСОБА_1 проставлянням власноруч свого підпису під цією анкетою-заявою підтвердив, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, з якими він ознайомився, складають договір про надання банківських послуг, укладення якого він підтвердив та зобов`язувався виконувати його умови.

Також у анкеті-заяві від 22.08.2018 ОСОБА_1 засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключом, яка буде використовуватися для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з Договором та є рівнозначним аналогом його власноручного підпису.

Виходячи з принципу правомірності даного правочину, який не визнано судом недійсним, у позичальника ОСОБА_1 виникло зобов`язання з повернення одержаного кредиту, яке ним належним чином не виконане.

З`ясувавши з достатньою повнотою обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків, що між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання позичальником анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг, на підставі якого у сторін виникли права та обов`язки, які мають виконуватись.

Доводи апеляційної скарги про недотримання банком положень Закону України «Про захист прав споживачів» є безпідставними, оскільки кредит надано шляхом встановлення поновлювального кредитного ліміту на картковий рахунок, факт використання кредитних коштів позичальником доводиться інформацією про рух коштів по картці за період з 22.08.2018р. по 02.11.2020р., даний договір відповідачем в установленому порядку не оспорений, отже, зобов`язання, що виникли за таким договором підлягають виконанню.

Як вбачається з довідки про рух коштів по картці клієнта ОСОБА_1 з 22.08.2018 відповідач користувався кредитними коштами, знімаючи готівку в банкоматах, поповнюючи картку через термінал IBOX та мобільний додаток Приват24, що свідчить про визнання ним кредитного зобов`язання ( а.с.75-77).

Розмір заборгованості за кредитом доведено наявними у справі письмовими доказами: розрахунком заборгованості за договором від 22.08.2018,р. укладеного між Універсал Банк та клієнтом ОСОБА_1 станом на 02.11.2020р., довідкою про рух коштів по картці клієнта ОСОБА_1 , які відповідачем не спростовано.

Ліміт кредитування - це межі, у яких дозволено користуватися кредитними коштами, та засіб керування певними ризиками сторін. Встановлений кредитний ліміт не є сталою величиною та може змінюватись, як у бік збільшення, так й у бік зменшення, та не є тотожним розміру заборгованості по кредиту, як помилково вважає апелянт.

За встановлених по справі фактичних обставин колегія суддів апеляційного суду не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції, що відповідає нормам матеріального та процесуального права, та залишає без задоволення апеляційну скаргу відповідача, яка не містить посилання на належні засоби доказування та висновків суду першої інстанції не спростовує.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 16 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20.08.2021 р.

Головуючий-суддя О. В. Прядкіна

Судді: С. Б. Бутенко

О.Ю.Кузнєцова