РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

23.11.2021 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Мартьянової С.М.

при секретарі Турчак М.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у відкритому судовому засіданні у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

позивачка звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача моральну шкоду, посилаючись на те, що відповідачка працює в ЛКП`Снопківське». 16.12.19 адмінкомісією при районній адміністрації прийнято постанову за №875 на підставі якої відповідачку притягнено до адміністартивної відповідальності за ст.186 ч.1 КУпАП за те,що вона внесла відомості до судового наказу, виданого Галицьким районним судом м.Львова- самовільно проставила дату набрання законної сили, хоча вказаний наказ було оскаржено та скасовано.В межах кримінального провадження №0005432 за ознаками ч.1 ст.358 КК України, яке в подальшому було закрито, було проведено почеркознавчу експертизу, яка встановила, що цифрові записи в графі «Судовий наказ набрав чинності» та «дата видачі судового наказу стягувачеві» виконані ОСОБА_2 .Діями відповідачки їй заподіяно моральну шкоду в сумі 50000грн.,спричинену моральними та фізичними стражданнями, що спричинили негативні зміни у її житті- негативні переживання, спогади, насторога, тривога,емоційні та тілесні реакції при згадці, важкість виконання повсякденних обов`язків, фіксованість уваги на проблемі, переживання фізичних незручностей, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, відстоювання своїх інтересів у суді та звернення до правоохоронних органів з 2016 по 2019роки. Просить стягнути заподіяну моральну шкоду.

Ухвалою судді Франківського районного суду м.Львова Мартьянової С.М. від 11.02.2020 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін, відповідачу надано термін для подання відзиву на позов.

Оскільки відповідач не подав відзив на позовну заяву,ухвалою судді Франківського районного суду м.Львова від 12.10. 2020 року вказана справа була призначена в судове засідання з викликом сторін.

Згідно ухвали Франківського районного суду м.Львова від 24.12.20 задоволено клопотання позивачки та витребувано матеріали кримінального провадження.

Позивачка в судове засідання не зявилась, про причини неявки суд не повідомила.

Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Клопотань про перенесення розгляду справи чи слухання справи у відсутності відповідача до суду не надходило.

За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання та відсутність заперечень позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ч. 4 ст.223, ст.280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст. ст. 89, 263 ЦПК України, докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає ,що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Частиною 1 ст.5 ЦПК України, передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно роз`яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

За вимогами статті 12, 80, 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 20.04.16 суддею Галицького районного суду м.Львова Мисько Х.М.видано судовий наказ у справі №461/2624/16ц про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в користь ЛКП`Снопківське» в сумі 4771,15грн.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 13.05.16 задоволено заяву ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 та даний наказ скасовано.

Однак, як встановлено судом, судовий наказ,який не набув законної сили,16.05.16 стягувачем було звернено до виконання та на підставі судового наказу з пенсії ОСОБА_1 проведено відрахування в сумі 154,77грн., які в подальшому були зараховані на оплату житлово-комунальних послуг, що вбачається з постанови про закриття кримінального провадження від 11.09.19., ухвали слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 16.10.19.

Галицьким ВП ГУ НП у Львівській області 26.11.16 внесено відомості до ЄРДР по факту невиконання посадовими особами ЛКП`Снопківське» ухвали Галицького районного суду м.Львова від 13.05.16(кримінальне провадження №0005432) за ч.1 ст.382 КК України.21.03.19 кримінальне правопорушення було перекваліфіковано із ч.1 ст.382 КК України на ч.4 ст.358 КК України, а в подальшому -на ст.356 КК України.

Згідно висновку експерта №1669 від 12.06.19 криміналістичної судово-почеркознавчої експертизи за матеріалами кримінального провадження №0005432 цифрові записи «05 05» у графі:«Судовий наказ набрав чинності» та «05 05», розташований у графі: «дата видачі судового наказу стягувачеві» на зворотній стороні судового наказу від 20.04.2016р. виконані ОСОБА_2 .

Згідно постанови слідчого СВ Галицького ВП ГУ НП у Львівській області від 11.09.19 кримінальне провадження №0005432 від 26.11.16 за ст.356 КК України закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Вказана постанова набула чинності, у її скасуванні відмовлено ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 16.10.19, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного суду від 05.11.19.

З відповіді Галицького ВП ГУ НП У Львівській обл.від 19.10.19 вбачається,що 16.10.19 на ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.186 КУпАП, який скеровано для розгляду до Франківської райадміністрації.

Позивачкою до матеріалів справи долучено копію постанови адміністративної комісії при Франківській райадміністрації від 16.12.19 про притягнення до адмінвідповідальності особи за ст.186 ч.1 КУпАП за те, що будучи працівником ЛКП`Снопківське» , внесла відомості до судового наказу, виданого Галицьким районним судом м.Львова.Однак, з наданої копії не вбачається кого саме притягнуто до відповідальності, так як всі персональні дані особи правопорушника закрито.У зв`язку з наведеним, суд не бере дану постанову до уваги.

Постановою апеляційного суду Львівської області від 25.06.18 скасовано рішення Галицького районного суду м.Львова від 28.12.16 та ухвалено нове, яким позов ЛКП`Снопківське» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково і стягнено солідарно заборгованість в сумі 60,29грн.

Позивачка просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 50 000 грн. Свої вимоги аргументує тим, що у зв`язку із неправомірними діями відповідачки їй завдано моральні та фізичні страждання, що спричинили негативні зміни у її житті- негативні переживання, спогади, насторога, тривога,емоційні та тілесні реакції при згадці, важкість виконання повсякденних обов`язків, фіксованість уваги на проблемі, переживання фізичних незручностей, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, відстоювання своїх інтересів у суді та звернення до правоохоронних органів з 2016 по 2019роки.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

В силу ч.2 ст.22 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Прецедентною практикою Європейського суду з прав людини і на законодавчому рівні в України, у тому числі частиною другою статті 1166 ЦК України, згідно з якою особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини, закріплено дію презумпції моральної шкоди. Тобто, моральна шкода вважається завданою позивачу, якщо відповідачем не доведено належними доказами відсутність його вини у завданні такої шкоди.

Однак, Відповідачка відзив на позовну заяву не подала, не надала суду жодних належних та допустимих доказів щодо відсутності її вини в спричиненні позивачці моральної шкоди, в судові засідання не з`являється, про причини неявки суд не повідомляє, ігноруючи судові виклики.

В ході судового розгляду встановлено, що у зв`язку з внесенням відповідачкою відомостей до судового наказу щодо набуття ним чинності, а в подальшому звернення наказу, що не набув законної сили , до виконання , потягло за собою неправомірне стягнення коштів з позивачки, які в подальшому були їй повернуті, крім 154,77 грн.,які були зараховані в погашення оплати за житлово-комунальні послуги.

За таких обставин суд вважає, що наявні підстави для відшкодування відповідачем по справі моральної шкоди позивачу.

Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань позивача, а також враховує вимоги розумності і справедливості.

Враховуючи наведене, суд вважає, що вимога про відшкодування моральної шкоди позивачеві в розмірі 3 000 гривен цілком відповідає вимогам розумності і справедливості відшкодування спричиненої позивачу моральної шкоди.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір у разі часткового задоволення позову- на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

У зв`язку з чим з відповідача в користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в сумі 50,45 грн., враховуючи розмір задоволених вимог, що становить 6% від заявлених позовних вимог.

Керуючись статтями 12, 13, 258, 259, 263-265,268,280-284 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 3 000(три тисячі)грн.заподіяної моральної шкоди та 50,45грн.сплаченого судового збору, а всього 3 050 (три тисячі п`ятдесят) грн.45 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Сторони у справі:

позивач: ОСОБА_1 ,прож. АДРЕСА_1 ,ІПН НОМЕР_1

відповідач:, ОСОБА_2 , АДРЕСА_2

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Суддя Мартьянова С.М.