КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-з/824/798/2020 Головуючий у 2 інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткова)

04 серпня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О.,

за участі секретаря судового засідання Сакалоша Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Квартет, 16-В», третя особа: ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення, зобов`язання відновити становище та стягнення моральної шкоди та за зустрічним позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Квартет, 16-В» до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського апеляційного суду перебувала цивільна справа за апеляційною скаргою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Квартет,16-В» на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 12 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Квартет, 16-В», третя особа: ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення, зобов`язання відновити становище та стягнення моральної шкоди та за зустрічним позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Квартет, 16-В» до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити дії

Постановою Київського апеляційного суду від 28 липня 2021 року апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Квартет,16-В» задоволено частково, рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 12 лютого 2021 року в даній справі змінено та викладено другий абзац резолютивної частини в такій редакції: «Визнати недійсним рішення правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Квартет, 16-В» (оформлене протоколом № 2 від 23.05.2019 року про обмеження доступу до 22-го технічного поверху в будинку АДРЕСА_1 .», а в іншій частині рішення суду залишено без змін.

На адресу Київського апеляційного суду 29 липня 2021 року надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення суду, оскільки апеляційним судом не було вирішено питання про судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

В поданій заяві про ухвалення додаткового рішення суду заявник посилаються на те, що ОСОБА_1 під час судового розгляду справи були понесені витрати на правову допомогу у розмірі 20000 грн., що підтверджується доказами долученими до заяви, а саме: розрахунком витрат на правничу допомогу від 27 липня 2021 року №27/27, на підставі договору №24/12/19-1 від 24 грудня 2019 року; актом прийняття-передачі наданих послуг про надання правової допомоги від 29 липня 2021 року; квитанцією №032910041 на суму 20000 грн. від 29 липня 2021 року.

На підставі викладеного, просив стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Квартет,16-В» на свою користь витрати на правову допомогу, які пов`язані з розглядом справи, у розмірі 20000 грн.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, обґрунтування заяви про ухвалення додаткового рішення, з урахуванням доказів наданих суду на підтвердження понесених витрат на правову допомогу вважає, що подана заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, на адресу суду апеляційної інстанції надіслав клопотання про розгляд його заяви про ухвалення додаткового рішення без його участі та без участі його представника. Заяву підтримав в повному обсязі.

ОСББ «Квартет,16-В» надіслало на електронну адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення та просило надати час на ознайомлення із такою заявою. Окрім того, зазначає, що представник ОСББ «Квартет,16-В» Гнатуш Н.В. буде зайнята в іншому судовому засіданні.

Суд апеляційної інстанції доходить висновку, що неявка учасників справи не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення. Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 надіслав 29 липня 2021 року на адресу ОСББ «Квартет,16-В» копію заяву про ухвалення додаткового рішення суду, що підтверджується відповідною квитанцією (т. 3, а.с. 77), при цьому у суду апеляційної інстанції відсутній обов`язок щодо надсилання сторонам копії заяви про ухвалення додаткового судового рішення.

Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що під час розгляду справи 28 липня 2021 року в судовому засіданні, в якому був присутній представник ОСББ «Квартет,16-В» Гнатуш Н.В. стороною позивача порушувалось питання про розподіл витрат на правову допомогу та повідомлялось, що докази на підтвердження понесених судових витрат будуть надані в межах строку, що визначений ЦПК України.

Таким чином, ОСББ «Квартет,16-В» мало можливість надіслати на електронну адресу суду свої заперечення щодо розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення суду, однак таким своїм правом не скористалось.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «»Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону №5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону №5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону N 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинним цивільно-процесуальним законодавством визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

У відповідності до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпечення доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з положенням ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник на підтвердження понесених ОСОБА_1 витрат на правову допомогу надав суду розрахунок витрат на правничу допомогу від 27 липня 2021 року №27/27, на підставі договору №24/12/19-1 від 24 грудня 2019 року; акт прийняття-передачі наданих послуг про надання правової допомоги від 29 липня 2021 року; квитанцію №032910041 на суму 20000 грн. від 29 липня 2021 року.

Зі змісту розрахунку витрат на правничу допомогу від 27 липня 2021 року №27/27, на підставі договору №24/12/19-1 від 24 грудня 2019 року та акту прийняття-передачі наданих послуг про надання правової допомоги від 29 липня 2021 року вбачається, що серед витрат пов`язаних з розглядом справи були передбачені витрати пов`язані з гонораром успіху.

Відповідно до змісту ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Нормами чинного законодавства України не визначено поняття «гонорар успіху».

При цьому, Європейський суду з прав людини, який у рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» тлумачить «гонорар успіху» як домовленість, згідно з якою клієнт зобов`язується виплатити адвокату як винагороду певний відсоток від присудженої йому судом грошової суми, якщо рішення буде на користь клієнта. Якщо такі угоди є юридично дійсними, то визначені суми підлягають сплаті клієнтом (§55). Водночас відшкодування судових витрат передбачає, що встановлена їх реальність, необхідність і, крім того, умова розумності їх розміру.

Враховуючи положення Загального кодексу правил для адвокатів країн Європейського співтовариства, застереження щодо pactum de quota litis, легальність та поширеність «гонорару успіху» в багатьох іноземних країнах, Рада адвокатів України роз`яснила, що адвокат має право отримувати «гонорар успіху» за надану правничу (правову) допомогу, розмір якого чинним законодавством не обмежений та визначається договором про надання правової допомоги між адвокатом та клієнтом, а також що адвокату не рекомендується заявляти в судовому порядку вимогу щодо відшкодування сплаченого йому «гонорару успіху» за надану правничу (правову) допомогу.

З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Таким чином, передбачений за домовленістю між позивачем та адвокатом, обов`язок позивача щодо сплати гонорару успіху не є обов`язковим для врахування під час вирішення судом питання щодо розподілу витрат понесених на правову допомогу та які пов`язані безпосередньо з розглядом справи, оскільки це виключно домовленість клієнта з адвокатом щодо погодження розміру винагороди адвокату за позитивний результат розгляду справи.

Питання про стягнення витрат на правову допомогу було ініційоване заявником ще під час подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, докази на підтвердження понесених витрат на правову допомогу були надані суду одночасно із поданням заяви про ухвалення додаткового рішення в межах строку наданого ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 про стягнення витрат на правову допомогу та ухвалення додаткового судового рішення у справі та стягнення з відповідача на користь позивача понесені витрати на правову допомогу, за вирахуванням «гонорару успіху», який становить 5000 грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 131, 133, 141, 270 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити частково.

Ухвалити додаткове судове рішення в даній справі.

Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Квартет, 16-В» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 15000 грн.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення в порядку та з підстав, що визначені ст. 389 ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 серпня 2021 року.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач:Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Квартет, 16-В», зареєстроване місце знаходження: вул. Митрополита Василя Липківського, 16 В, м. Київ,

Третя особа: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя-доповідач

Судді: