Справа № 274/6811/20 Провадження № 2/0274/514/21 РІШЕННЯ
22.01.2021 м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Большакова Т.Б. (далі - Суд),
за участі секретаря судового засідання Соломянюк Л.О.,
представника позивача ОСОБА_2 ,
відповідача ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини,-
І. Короткий зміст позовних вимог
В жовтні 2020 позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами 22.10.2016 Бердичівським міським віділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №533; стягувати з ОСОБА_3 аліменти на її користь на утримання їх сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 4000,00 грн щомісячно до досягнення сином повноліття; стягувати з ОСОБА_3 аліменти на її користь та на її утримання в розмірі 4000,00 грн до досягнення сином ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.
В обґрунтування вимог вказано, що 22.10.2016 між сторонами укладено шлюб, від якого вони мають спільну дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сімейне життя сторін не склалося внаслідок відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на шлюб та сім`ю; відповідач не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові і поваги; подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Крім того, зазначає, що відповідач ухиляється відобов`язку утримувати дитину та її; матеріальну допомогу надає у незначному розмірі.
ІІ. Процедура та позиції сторін
Позивач в судовому засіданні свої вимоги підтримала у повному обсязі. Наголошувала на матеріальній можливості відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини та її утримання у заявленому у позовній заяві розмірі.
Представник позивача вимоги позовної заяви підтримала та просила їх задовольнити.
Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково; не заперечив проти розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 2000,00 грн. Не погодився з вимогою про стягнення аліментів на утримання позивача до достягнення дитиною трирічного віку, пославшись на те, що остання є працездатною особою.
ІІІ. Обставини встановлені судом та докази на їх підтвердження
Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 22.10.2016 Бердичівським міським віділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №533, що підтверджується змістом свідоцтва про шлюб (а.с. 4).
Сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7)
Дитина проживає разом з матір`ю, що відповідачем не заперечується.
ІV. Національне законодавство, що підлягає застосуванню та мотиви суду
Згідно статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається.
Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.
Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість.
Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.
Положеннями ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно положень ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками цього обов`язку визначаються за домовленістю між батьками. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Відповідно до статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Статтею 27 Конвенції про права дитини, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27.02.91 року (далі - Конвенція), передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.
Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.
Згідно з ч. 2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.
Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання дружина з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання.
Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.
Згідно з ч. 1 ст. 79, ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на утримання дружини та аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Згідно п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
V Оцінка аргументів сторін, висновки суду
Беручи до уваги, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад, позивач скористалася своїм правом та звернулася до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу, а тому суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу.
Крім того, оскільки між сторонами не досягнуто згоди щодо участі батька в утриманні дитини та дружини до достягнення дитиною трирічного віку, наявні підстави для примусового стягнення з відповідача аліментів на їх утримання.
Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини та дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою.
За таких обставин, оцінивши зібрані в матеріалах справи докази, не надання позивачем доказів на встановлення розміру аліментів саме в сумі по 4000 грн на утримання дитини та її утримання, врахувавши, що малолітній син проживає з позивачем, відповідач позовні вимоги визнає частково; виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд присуджує аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2000 грн щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини, та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1000 грн щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною трьох років.
VІ Розподіл судових витрат
Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", то відповідно до вимог статті 141 ЦПК України він стягується з відповідача в дохід держави.
Керуючись ст. ст.5,12,13,81,211,258,259,263-265,268,273,354 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини задовольнити частково.
Розірвати шлюб між громадянами України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 22.10.2016 Бердичівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №533.
Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2000,00 грн щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 05.10.2020 і до 18.03.2037.
Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на її утримання у розмірі 1000,00 грн щомісячно, починаючи від 05.10.2020 та до досягнення дитиною - ОСОБА_4 трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
В задоволенні ішої частини позовних вимог відмовити.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 26.01.2021.

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Т.Б.Большакова