22-ц/812/308/21У Х В А Л А
26 січня 2021 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду складі:
головуючого Царюк Л.М.,
суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,
при секретарі Колосової О.М.,
за участю: заявника ОСОБА_1 ,
представника відповідача - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві заяви про самовідвід суддів, які входять до складу колегії суддів: Царюк Лілії Михайлівни, Базовкіної Тетяни Миколаївни, Яворської Жанни Михайлівни при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2020 року про відмову у задоволенні його заяви про перегляд рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 липня 2016 року за нововиявленими обставинами, ухваленого у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Автогаражного кооперативу «Парма», третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Парма» про визнання рішення правління недійсним,
В С Т А Н О В И Л А:
06 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 липня 2016 року, ухваленого у справі за його позовом до Автогаражного кооперативу «Парма» (далі - АГК «Парма»), третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Парма» (далі - ТОВ Фірма «Парма») про визнання рішення правління недійсним.
ОСОБА_1 просив переглянути рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 липня 2016 року у зв`язку з нововиявленими обставинами та визнати недійсним рішення правління АГК «Парма» від 23 січня 2016 року (без підпису ОСОБА_3 ) про зобов`язання ОСОБА_1 звільнити гараж № НОМЕР_1 та визнати недійсним рішення правління АГК «Парма» від 23 січня 2016 (з підписом ОСОБА_4 ) про зобов`язання ОСОБА_1 звільнити гараж № НОМЕР_1 . Заява мотивована тим, що 28 вересня 2014 року в кооперативі відбулися загальні збори, на яких було обрано нове Правління строком на 2 роки, що підтверджується наказом № 7 від 28 вересня 2014 року. За такого на думку ОСОБА_1 , рішення загальних зборів учасників АГК «Парма» від 03 травня 2013 року не було чинним на момент прийняття оскаржуваного ним рішення. Чинним було рішення про обрання членів правління від 28 вересня 2014 року, про що свідчить наказ № 7. За такого, заявник наголошував на тому, що повноваження Правління підтверджуються саме цим рішенням. Окрім того зазначав, що виходячи з нумерації протоколів загальних зборів, між 03 травня 2013 року (протокол № Ѕ) та 28 вересня 2014 року (протокол № 4) відбулися ще одні загальні збори, які повинні бути оформлені протоколом № 3, на яких могло бути обрано інших членів правління. Про дані обставини йому стало відомо 04 січня 2017 року. Кількість учасників кооперативу в 2013 році складала не 123, як це вказано в протоколі № Ѕ від 03 травня 2015 року, а 185. Отже, за думкою заявника дані обставини підтверджуються кошторисом видатків членських внесків за 2013-2014 роки. За такого кворум загальних зборів мав складати 93, а не 67 осіб. Вважає, що в протокол загальних зборів було внесено не достовірні відомості. Окрім того, зазначив, що склад майна, що передано від ТОВ «Парма» до АГК «Парма» не входили металеві гаражі. За такого, ОСОБА_5 не міг передати не належне йому майно. З огляду на те, що вищенаведені обставини йому стало відомо 04 січня 2017 року, просив здійснити перегляд рішення.
Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 липня 2016 року, ухваленого у цивільній справі № 487/1004/16-ц за позовом ОСОБА_1 до АГК «Парма», третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ТОВ Фірми «Парма», про визнання рішення правління недійсним - відмовлено.
Не погодившись з такою ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 , оскаржив її в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги, де посилаючись на її необґрунтованість та незаконність, просив оскаржувану ухвалу і рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 липня 2016 року скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення, яким визнати незаконним (недійсним) рішення правління АГК «Парма» від 23 січня 2016 року та скасувати його.
26 січня 2021 року в підготовчій частині судового розгляду цивільної справи № 487/1004/16-ц (провадження № 22-ц/812/308/21) суддями колегії були зроблені заяви про самовідводи.
Так, суддею Царюк Л.М. заявлено самовідвід з тих підстав, що в судовому засіданні стало відомо, що у провадженні ОСОБА_1 , як судді господарського суду, знаходиться господарська справа про визнання ДП «Миколаївський суднобудівний завод ім. 61 Комунара» банкрутом, в якому син головуючого у справі (судді Царюк Л.М.), представляє інтереси боржника. Ці обставини, з огляду на Бангалорські принципи поведінки судді, можуть викликати у учасників справи сумніви щодо об`єктивності головуючої у справі судді.
Судді Базовкіна Т.М. та Яворська Ж.М. також заявили собі самовідводи, мотивуючи тим, що в статті «Безмежна малозначність», опублікованій в газеті «Закон і Бізнес» № 38 (1492) від 19 вересня 2020 року, автором якої є ОСОБА_1 , в розділі «Миколаївська «законність» судді Базовкіна Т.М. та Яворська Ж.М. автором статті звинувачуються в ухваленні ними завідомо неправосудного рішення, де учасником справи був заявник ОСОБА_1 . Ці обставини, на думку суддів можуть викликати сумніви у сторін у компетентності цих суддів при розгляді справи.
Вирішуючи питання про задоволення самовідводів суддів, колегія суддів виходить з наступного.
Однією з гарантій реалізації принципу неупередженості суддів є можливість заявити відвід (самовідвід) судді. Частина 1 статті 36 ЦПК України передбачає, в яких випадках суддя не може брати участь у розгляді справи та підлягає відводу (самовідводу). Цей перелік є вичерпним. Відповідно до пункту 5 частини 1 цієї статті суддя підлягає самовідводу (відводу) якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.
ЦПК України не містить роз`яснення, які саме обставини в цьому випадку варто враховувати. Таке формулювання дозволяє припускати, що відвід може бути заявлений навіть у тому випадку, якщо є «сумнів».
Академічний тлумачний словник української мови трактує слово «сумнів» наступним чином: «Непевність щодо вірогідності, можливості чого-небудь; нестача твердої впевненості в комусь, чомусь».
Компетентність, незалежність та неупередженість судових органів має велике значення для виконання судами своєї ролі з підтримки конституціоналізму та правопорядку, довіра суспільства до судової системи, а також до авторитету судової системи в питаннях моралі, чесності та непідкупності судових органів посідає першочергове місце в сучасному демократичному суспільстві, необхідність того, щоб судді індивідуально та колективно ставилися до своєї посади як до поважної та почесної, розуміючи ступінь довіри суспільства, та докладали всіх зусиль для підтримки та подальшого розвитку довіри до судової системи, заохочення та підтримка високих стандартів поведінки суддів є безпосереднім обов`язком судових органів кожної держави.
Беручи до уваги норми Конституції України, Закон України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, за якою кожен має право на незалежний і справедливий суд, Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року при розгляді цивільної справи ні у кого не повинно бути сумнівів в об`єктивності та неупередженості суддів. Якщо є обґрунтовані підстави вважати, що суддя не буде безстороннім, цей суддя має бути усунутий від розгляду справи.
Відповідно до частини 3 статті 40 ЦПК України якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді, вирішується судом, що розглядає справу.
З огляду на викладене та відповідно до приписів частини 3 статті 40 ЦПК України колегія суддів вважає, що заявлені самовідводи суддів, які входять до складу колегії - Царюк Лілії Михайлівни, Базовкіної Тетяни Миколаївни, Яворської Жанни Михайлівни слід задовольнити.
Керуючись статей 36, 39-41 ЦПК України, колегія суддів
Заяви про самовідвід суддів, які входять до складу колегії суддів: Царюк Лілії Михайлівни, Базовкіної Тетяни Миколаївни, Яворської Жанни Михайлівни при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2020 року, задовольнити.
Справу № 487/1004/16-ц (провадження № 22-ц/812/308/21) передати для визначення нового складу суду в порядку, передбаченого статтею 33 ЦПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді:

Повний текст ухвали складено 27 січня 2021 року.