Номер справи 237/2562/21
Номер провадження 2-з/237/31/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.07.21 року м. Курахове

Суддя Мар`їнського районного суду Донецької області Медведський М.Д., розглянувши заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про забезпечення позову до подачі позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

На адресу Мар`їнського районного суду Донецької області надійшла заява про забезпечення позову до подачі позовної заяви ОСОБА_1 шляхом накладення арешту на земельні ділянки, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та грошові кошти, належні відповідачу, встановлення заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо зазначеного майна, та накладення арешту на грошові кошти, належні відповідачу.

В обґрунтування поданої заяви заявником зазначено, що він оплатив вартість житлового будинку та земельної ділянки, придбані відповідачем за договором купівлі-продажу, фактично позичивши грошові кошти відповідачу, а відтак позивач вважає, що між ними виникли відносини позики. В теперішній час відповідач ігнорує вимогу позивача про повернення позики, отже до розгляду позову по суті є всі підстави для застосування арешту на земельні ділянки, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та грошові кошти, належні відповідачу, встановлення заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо зазначеного майна, та накладення арешту на грошові кошти, належні відповідачу.

Суд, дослідивши заяву про забезпечення позову та долучені до неї матеріали, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст.149ЦПКУкраїни забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до ч.1ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідного виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

Відповідно до ст.151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема,в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника), покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, його метою є хоча і негайні, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Одним із основоположних принципів відправлення цивільного судочинства є змагальність сторін, який знаходить своє зовнішнє вираження в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Подальший розвиток принцип змагальності наведено в правових нормах, які регулюють процес доказування.

Так, відповідно до ч.1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 5, 6 вказаної статті докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому судом враховується, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 183/5864/17-ц (провадження № 61-38692св18).

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що заявником не зазначено достатніх підстав для арешту на земельні ділянки, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та грошові кошти, належні відповідачу, встановлення заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо зазначеного майна, та накладення арешту на грошові кошти, належні відповідачу та не наведено жодних аргументів яким саме чином подальше користування земельною ділянкою, житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами відповідачем може ускладнити стягнення з відповідача суми позики.

В аспекті порушеного заявником питання забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та грошові кошти, належні відповідачу, встановлення заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо зазначеного майна, та накладення арешту на грошові кошти, належні відповідачу для подальшого гарантування стягнення грошових коштів, також суд звертає увагу і на долучені відповідачем до відзиву копії документів, а саме договір купівлі-продажу земельної ділянки від 10.05.2011 року, де ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_2 купила майно, однак відсутні докази того, що відповідач досі володіє вказаним майном.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду

Суддя М.Д. Медведський

Дата документу 16.07.2021 року