ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: №22-ц/819/1762/21 Доповідач Кутурланова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2021 року Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кутурланової О.В.,

суддів: Майданіка В.В.,

Орловської Н.В.,

секретар судового засідання Юськів І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Зуб І.Ю. від 23 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Головного управління Національної поліції в Херсонській області, третя особа: Старший слідчий відділу Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Херсонській області Задорожній Андрій Володимирович про захист честі, гідності, ділової репутації та зобов`язання спростувати недостовірну інформацію, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Головного управління Національної поліції в Херсонській області, третя особа: Старший слідчий відділу Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Херсонській області Задорожній А.В. про захист честі, гідності, ділової репутації, зобов`язання спростувати недостовірну інформацію та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 05.06.2020 року старшим слідчим відділу Слідчого управління ГУНП в Херсонській області Задорожнім А.В. зроблено ряд запитів щодо надання інформації від юридичних осіб, засновником, директором та учасником яких є позивач. Підставою витребування відомостей зазначено проведення досудового розслідування кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України.

У наданні інформації старшому слідчому відділу Слідчого управління ГУНП в Херсонській області Задорожному А.В. відмовлено через відсутність ухвали слідчого судді про вжиття заходів забезпечення кримінального провадження.

20 червня 2020 року на веб-сайті Національного антикорупційного порталу «Антикор» розміщена стаття про розслідування кримінальної справи за фактом неправомірного заволодіння грошовими коштами під час використання земель державної власності та бюджетними коштами посадовими особами водопостачальних організацій Херсонщини і депутатом Каховської міської ради Хомінцем І.В.

Вважає, що з огляду на особливість викладення інформації у ній містяться не оціночні судження чи критична оцінка фактів, а саме звинувачувальні твердження щодо його причетності до скоєння злочинів, а поширення цієї інформації переслідувало мету зґаньбити його честь, гідність та ділову репутацію як людини, мешканця міста та депутата Каховської міської ради.

Посилаючись на те, що розголошення інформації, яка є таємницею слідства та містилася у запиті слідчого, у тому числі посилання на номер кримінального провадження, могло статися лише з відома та волі старшого слідчого відділу Слідчого управління ГУНП в Херсонській області Задорожного А.В., який є співробітником Головного управління Національної поліції в Херсонській області, позивач вважає, що саме цей відповідач має відшкодувати шкоду, заподіяну розповсюдженням інформації з кримінального провадження.

При цьому, оскільки негативна та недостовірна інформація щодо позивача розміщена на веб-сайті Національного антикорупційного порталу «Антикор», при цьому її автор невідомий, а реєстрантом доменого імені, за яким здійснюється вільний доступ до веб-сайту є ОСОБА_2 , саме на нього покладається відповідальність за поширення негативної та недостовірної інформації щодо позивача.

Посилаючись на те, що розповсюджена відповідачами інформація є негативною, підриває повагу та довіру до позивача, як людини та депутата місцевої ради, успішного підприємця та добропорядної людини, просив суд :

- визнати недостовірною та такою, що не відповідає дійсності, порушує особисті немайнові права, свободи, ганьбить честь, гідність, ділову репутацію ОСОБА_1 інформацію, яка поширена (опублікована) ІНФОРМАЦІЯ_1 на веб-сайті Національного антикорупційного порталу «Антикор»;

- зобов`язати ОСОБА_2 не пізніше наступного дня після набрання законної сили рішенням суду спростувати недостовірну та таку, що порушує особисті немайнові права ОСОБА_1 інформацію шляхом опублікування (розміщення) на веб-сайті Національного антикорупційного порталу «Антикор» повідомлення під заголовком «Спростування інформації» наступного змісту: «Визнати недостовірною всю інформацію, викладену у статті «Херсонская полиция расследует растрату бюджетных средств водоснабжающими организациями области и депетатом Каховского горсовета Хоминцом». Повідомляємо, що дана інформація не відповідає дійсності. Національний антикорупційний портал «Антикор» не володіє будь-якими фактами, які підтверджують викладені твердження щодо ОСОБА_1 »

- стягнути солідарно з Головного управління національної поліції в Херсонській області та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 30 000,00 грн. та судові витрати.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 23 червня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу ГУНП в Херсонській області доводи скарги не визнало, посилаючись на їх необґрунтованість, просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як ухвалене у відповідності до матеріалів справи, вимог процесуального закону та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вказаним вимогам.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт поширення інформації щодо нього Головним управлінням Національної поліції в Херсонській області, як і факт розголошення слідчим відомостей, одержаних під час проведення розслідування у кримінальному провадженні.

Крім того, суд зазначив, що в матеріалах справи відсутні беззаперечні докази на підтвердження того, що саме ОСОБА_2 є власником веб-сайту - https://antikor.com.ua/, тому відмовив у задоволенні позову у зв`язку з пред`явленням його до неналежного відповідача.

Частину позовних вимог, які суд сприйняв як викладені іноземною мовою за відсутності нотаріально посвідченого перекладу, суд визнав такими, що неможливо визначити та дослідити.

Колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.06.2020 року старшим слідчим слідчого відділу СУ ГУНП в Херсонській області Задорожнім П. направлено запити до БО «Благодійний фонд Ігоря Хомінця «Знай більше!», ТОВ «Астарта -Агро», ТОВ «Любимовка», ТОВ «С Клаус» про надання завірених в установленому порядку копій документів щодо фінансово-господарських відносин зазначених підприємств з ПСП «Деметра», з метою проведення швидкого та неупередженого досудового розслідування кримінального провадження № 0000026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України.

Листами від 19.06.2020 року ОСОБА_1 , як керівником БО «Благолійний фонд Ігоря Хомінця «Знай більше!», директором ТОВ «Астарта -Агро» та ТОВ «Любимовка», а також ОСОБА_3 , як директором ТОВ «С Клаус», надано відповіді на вказані запити та повідомлено, що чинне кримінально-процесуальне законодавство передбачає витребування запитуваної інформації виключно на підставі ухвали слідчого судді про забезпечення доказів у кримінальному провадженні, за відсутності якої інформація та відповідні документи не можуть бути надані.

20 червня 2020 року на веб-сайті Національного антикорупційного порталу «Антикор» опубліковано статтю під назвою «Херсонская полиция расследует растрату бюджетных средств водоснабжающими организациями области и депутатом Каховского горсовета Хоминцом» (адреса розміщення: https://antikor.com.ua/articles/389064-hersonskaja _роlitsija_ rassleduet_ rastratu bjudhetnyh_sredstv _vodosnabhajushchimi_ organizatsijami_ oblasti _і deputatom_kah) у якій вказано наступне (мовою оригіналу):

«Следователи Главного управления Нацполиции Украины в Херсонской области расследуют уголовное дело по факту неправомерного завладения денежными средствами во время использования земель государственной собственности и бюджетными средствами чиновниками водоснабжающих организаций Херсонщины и депутатом Каховского городского совета Игорем Хоминцом.

Согласно данным материалов уголовного производства № 00000026 в деле фигурируют служащие ГП «Управление Главного Каховского магистрального канала», Бассейнового управления водных ресурсов нижнего Днепра, а также ряда частных компаний.

В частности, правоохранители обнаружили участие в махинациях компаний и организаций, подконтрольных депутату горсовета Каховки, соратника мэра города Игорю Хоминцу.

В настоящее время в рамках ст.93 Уголовно-процессуального кодекса Украины следователи запросили документацию за 2018-2020 годы о деятельности ООО «Астарта-Агро», ООО «Любимовка», ООО «С Клаус» и Благотворительным фондом Игоря Хоминца «Знай больше».

Расследование уголовного дела продолжается по ч.3 ст.191 (Присвоение, растрата имущества по предварительному сговору группой лиц) Уголовного кодекса Украины» (далі - інформація).

Частиною 4 статті 32 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Разом із тим, відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Таким чином, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Главою 22 ЦК України визначено перелік особистих немайнових прав фізичної особи, серед яких і право на повагу до гідності та честі (стаття 297 ЦК України) та право на недоторканність ділової репутації (стаття 299 ЦК України).

Частиною першою статті 277 ЦК України встановлено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Юридичним складом, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин:

а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб;

б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача;

в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності;

г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правового висновку, викладеного Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 листопада 2019 року у справі № 904/4494/18, належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Дані про власника веб-сайту можуть бути витребувані відповідно до положень процесуального законодавства в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» власник веб-сайту особа, яка є володільцем облікового запису та встановлює порядок і умови використання веб-сайту. За відсутності доказів іншого власником веб-сайту вважається реєстрант відповідного доменного імені, за яким здійснюється доступ до веб-сайту, і (або) отримувач послуг хостинг.

Отже, у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет належним відповідачем у справі є власник веб-сайту та автор відповідного інформаційного матеріалу, тобто особа, яка безпосередньо розмістила інформаційний матеріал на відповідному веб-сайті.

Позивач звернувся до суду за захистом своїх прав внаслідок розміщення у статті на вебсайті https://antikor.com.ua недостовірної інформації.

Як вбачається з довідки від 07 вересня 2020 року № 220/2020-Д, яка надана Дочірнім підприємством «Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет» реєстрантом доменного імені antikor.com.ua є Teka-Group Foundation.

ОСОБА_2 може мати відношення до створення та функціонування відповідного веб-сайту та є його ймовірним власником.

Приймаючи до уваги, що рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в матеріалах справи відсутні беззаперечні та достовірні докази на підтвердження того, що саме ОСОБА_2 є власником веб-сайту - https://antikor.com.ua/.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

При цьому, визначення особи відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, а встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Крім того, колегія суддів також погоджується з висновками суду про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт поширення інформації щодо нього Головним управлінням Національної поліції в Херсонській області та факт розголошення слідчим відомостей, одержаних під час проведення розслідування у кримінальному провадженні.

З матеріалів справи вбачається, що запити слідчого надіслано до ряду юридичних осіб та організацій, а саме БО «Благодійний фонд Ігоря Хомінця «Знай більше!», ТОВ «Астарта -Агро», ТОВ «Любимовка», ТОВ «С Клаус», відповіді на які надано ОСОБА_1 , як керівником БО «Благодійний фонд Ігоря Хомінця «Знай більше!», директором ТОВ «Астарта -Агро» та ТОВ «Любимовка», а також ОСОБА_3 , як директором ТОВ «С Клаус», що не виключає можливість обізнаності з інформацією, що міститься в цих запитах певним колом осіб, в коло посадових обов`язків яких входить прийняття та обробка вхідної кореспонденції, тощо.

З огляду на зазначене, сам лише факт посилання у статті на номер кримінального провадження та наявність запитів старшого слідчого СУ ГУНП в Херсонській області Задорожного П. щодо надання інформації для проведення розслідування не є свідченням розголошення слідчим такої інформації, такі твердження позивача ґрунтуються виключно на його припущеннях.

Що стосується інформації висвітленої у статті, варто зазначити, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Відповідно до частини другої статті 272 ЦК України фізична особа має право вимагати від посадових і службових осіб вчинення відповідних дій, спрямованих на забезпечення здійснення нею особистих немайнових прав, а згідно із частиною третьою статті 273 цього Кодексу діяльність фізичних та юридичних осіб не може порушувати особисті немайнові права.

Згідно частини першої статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Презумпція невинуватості, закріплена у частині другій статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), є одним із елементів справедливого судового розгляду, про який зазначається у частині першій цієї статті.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Корбан проти України» від 04 липня 2019 року зазначено, що частина друга статті 6 Конвенції не дозволяє посадовим особам оголошувати особу винною до засудження цієї особи судом. Посадові особи повинні повідомляти громадськість про кримінальні розслідування шляхом, наприклад, інформування про підозри, затримання та зізнання, якщо вони роблять це обережно. Має значення обране ними формулювання (рішення у справі «Турьєв проти Росії» від 11 жовтня 2016 року, п. 19).

Як наголошує Європейський суд з прав людини, вагоме розрізнення має проводитись між твердженнями про те, що особа лише підозрюється у вчиненні певного злочину, і відвертим визнанням того, що особа його вчинила (рішення у справах «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року; «Нештяк проти Словаччини» від 27 лютого 2007 року).

Як вбачається з матеріалів справи, у статті вказано, зокрема, що «Следователи Главного управления Нацполиции Украины в Херсонской области расследуют уголовное дело по факту неправомерного завладения денежными средствами во время использования земель государственной собственности и бюджетными средствами чиновниками водоснабжающих организаций Херсонщины и депутатом Каховского городского совета Игорем Хоминцом.»

Як вбачається з матеріалів справи, поширена та оспорювана інформація щодо розслідування кримінального правопорушення не суперечить закріпленому в статті 62 Конституції України та частині другій статті 6 Конвенції принципу презумпції невинуватості, зокрема, не містить тверджень про винність позивача у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення, а лише вказує про розслідування кримінального провадження та про можливу причетність підприємств підконтрольних ОСОБА_4 до вчинення вказаного правопорушення.

За таких обставин, колегія судів приходить до висновку, що судом не встановлено підстав вважати, що оспорювана позивачем інформація, яка викладена у статті «Херсонская полиция расследует растрату бюджетных средств водоснабжающими организациями области и депутатом Каховского горсовета Хоминцом» (адреса розміщення : https : //antikor.com.ua/articles/389064-hersonskaja) є такою, що не відповідає дійсності, порушує немайнові права позивача та потребує спростування.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції щодо неможливості визначити та дослідити частину позовних вимог, які зазначені в позовній заяві російською мовою, з посиланням суду на те, що не надано нотаріально посвідченого перекладу на державну мову з огляду на наступне.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд першої інстанції не вказав про те, що зміст частини позовних вимог викладено іноземною (російською) мовою, яка є незрозумілою суду та не залишив позовну заяву без руху відповідно до положень ст.185 ЦПК України для надання можливості позивачу самостійно скорегувати зміст позовної заяви або звернутися за допомогою до перекладача.

Крім того, вказана частина позовних вимог є дослівним відтворенням висвітленої інформації, яка, на думку позивача, є недостовірною та підлягає спростуванню.

Отже, зважаючи на наведене та приймаючи до уваги дослідження судом інформації, розміщеної у статті на веб-сайті Національного антикорупційного порталу «Антикор» протягом всього розгляду справи, як і доказів сторін в обґрунтування своїх вимог та заперечень проти позову у цій частині, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що частина позовних вимог викладена у позовній заяві на іноземній мові була зрозуміла суду та іншим учасникам справи під час її розгляду, а тому обставин, які б перешкоджали суду їх розглянути не встановлено.

Слід також зазначити, що у рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року у справі № 10-рп/99 (справа про застосування української мови) вказано, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом.

У постанові від 08 жовтня 2020 року у справі № 9901/393/19 Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що українська мова як засіб спілкування й інтелектуального вираження відображає самобутність багатомільйонного українського народу і є основою його духовності й історичної пам`яті. Повноцінне функціонування української мови в усіх сферах суспільного життя на всій території держави є гарантією збереження ідентичності української нації та єдності України. У такому сенсі державна мова є складовою конституційного ладу та конституційною цінністю.

Державною мовою в Україні є українська мова. Держава забезпечує всебічний розвиток і функціонування української мови в усіх сферах суспільного життя на всій території України. В Україні гарантується вільний розвиток, використання і захист російської, інших мов національних меншин України. Застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається законом (стаття 10 Конституції України).

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає зміні згідно положень ст. 376 ЦПК України, з викладенням його мотивувальної частини в редакції цієї постанови.

Керуючись ст. 374, 376, 381-382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 23 червня 2021 року змінити, виклавши мотиви відмови в задоволенні позовних вимог в редакції цієї постанови.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Дата складання повного тексту постанови 12.11.2021 року.

Головуючий О.В. Кутурланова

Судді: В.В. Майданік

Н.В. Орловська