ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 року

м.Суми

Справа №587/1676/20

Номер провадження 22-ц/816/146/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Левченко Т. А.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 10 листопада 2020 року в складі судді Черних О.М. ухваленого в м. Суми,

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У серпня 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»)звернулося до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_1 , мотивуючи позовні вимоги тим, що 06 грудня 2017 року ОСОБА_1 , з метою отримання банківських послуг, підписав анкету-заяву, в якій підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, які викладені на сайті позивача, складають між ним та банком договір про надання батьківських послуг.

Унаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 19 травня 2020 року утворилась заборгованість у розмірі 16563 грн 14 коп., яка складається із: 11390 грн 71 коп. заборгованість за кредитом, в тому числі 0,00 грн заборгованість за поточним тілом кредиту, 11390 грн 71 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 5172 грн 43 коп. заборгованість за простроченими відсотками.

Посилаючись на вищевикладене, просить стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 16563 грн 14 коп. та судові витрати у розмірі 2102 грн.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 10 листопада 2020 року позов АТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішення суду, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при укладенні кредитного договору сторонами було досягнуто усіх істотних його умов, проте відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором не виконав та не здійснив своєчасне погашення заборгованості за кредитом.

Вказує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку встановивши розмір заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 1667 грн 73 коп. та не врахував, що списання процентів за рахунок кредитного ліміту було передбачено редакцією Умов та правил від 30 листопада 2017 року, з якими погодився відповідач, а тому вважає, що розрахунок заборгованості за простроченим тілом кредиту є правильним. Також зазначає, що дії відповідача щодо користування кредитом, сплати заборгованості за кредитом, підтверджуються розрахунком заборгованості (графа «Сума погашення за наданим кредитом» та випискою по рахунку (зазначення транзакцій щодо поповнення рахунку).

Крім того вказує, що заборгованість за тілом кредиту становить 11390 грн 71 коп., а тому відсотки повинні нараховуватися на вказану суму заборгованості.

Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що різниця між використаними коштами позивача та добровільно повернутими коштами становить 1667 грн 73 коп., а тому вказана сума є обґрунтованою, на що вказав у своєму рішенні суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що апеляційна скарга подана на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 06 грудня 2017 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку. Друкованим текстом анкети-заяви передбачено, зокрема, наступне: «Підписанням цієї анкети-заяви я відповідно до ст. 634 ЦК України у повному обсязі приєднуюсь до Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк»», які розміщені на офіційному сайті банку в мережі інтернет за адресою privatbank.ua, і які разом з пам`яткою клієнта та Тарифами складають договір банківського обслуговування, примірник якого я отримав шляхом самостійного роздрукування. Погоджуюсь зі збільшеним строком позовної давності, зазначеним в Умовах та правилах і з тим, що зміни в Умовах та правилах вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін не можливо, банк повідомляє мене про внесені зміни шляхом використання певних Умов і правил каналів зв`язку. Продовження користування послугами банку після дати публікації на сайті банку змінених Умов та правил є підтвердженням мого погодження та повного і безумовного прийняття зміненої редакції Умов та правил. Зі змінами Умов і правил надання банківських послуг зобов`язуюсь ознайомлюватись самостійно на офіційному сайті банка privatbank.ua.» (а.с. 16).

В анкеті-заяві не вказана сума бажаного кредитного ліміту, тип кредитної картки, термін дії, розмір процентів за користування кредитом або інші умови кредитування.

До позовної заяви банком також додано витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD» і Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку»(а.с 17-63).

Із довідки, наданої АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що ОСОБА_1 за кредитним договором видано кредитну картку: № НОМЕР_1 терміном дії 09/21 (а.с.15).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 19 травня 2020 року становить 16563 грн 14 коп., яка складається із: 11390 грн 71 коп. заборгованість за кредитом, в тому числі 0,00 грн заборгованість за поточним тілом кредиту, 11390 грн 71 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 5172 грн 43 коп. заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 7-11).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами не було досягнуто домовленості у належній формі, передбаченій законодавством, щодо істотних умов кредитного договору, а надані банком витяг з Тарифів і Умови та правила надання банківських послуг не підписані відповідачем, а тому не можуть бути складовою частиною кредитного договору. Починаючи з 01 лютого 2018 року по 31 серпня 2019 року банком погашалися відсотки за рахунок кредиту і додавалися до тіла кредиту, такий порядок погашення заборгованості по відсоткам, з якого виходив позивач, за користування кредитними коштами між сторонами не погоджувався, а тому з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у розмірі 1667 грн 67 коп. Крім того, з відповідача на користь банку підлягає стягненню заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 1064 грн 05 коп.

Проте, колегія суддів не повністю погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Як убачається з матеріалів справи, відповідач користувався кредитними коштами шляхом зняття готівки, оплати товарів, послуг зв`язку, а також повертав використані ним кредитні кошти.

З наданого банком розрахунку, виписки про рух коштів та види транзакцій за кредитною карткою ОСОБА_1 вбачається, що у період з 07 грудня 2017 року по 23 квітня 2018 року ОСОБА_1 користувався кредитними коштами і загальна сума витрачених коштів за вказаний період становить 17124 грн 28 коп. (колонка 3 розрахунку). У період з 30 листопада 2017 року по 27 серпня 2019 року відповідач повернув банку 15456 грн 55 коп. (колонка 21 розрахунку).

Відтак, висновок суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1667 грн 73 коп. є правильним.

Проте, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 1064 грн 05 коп.

Як убачається з матеріалів справи, у анкеті-заяві від 06 грудня 2017 року, яку підписав ОСОБА_1 , не зазначено розмір процентної ставки.

Крім того, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» і Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису ОСОБА_1 , а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 06 грудня 2017 року шляхом підписання анкети-заяви, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за простроченими відсотками не підлягають задоволенню.

Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині вирішених позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками, на підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового судового рішення про відмову у стягненні з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 1064 грн 05 коп. В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат підлягає зміні. Пропорційно до задоволеної частини позовних вимог з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 211 грн 65 коп.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 10 листопада 2020 року в частині вирішених позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками скасувати та у цій частині ухвалити нове судове рішення.

Відмовити у стягненні з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 1064 грн 05 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 10 листопада 2020 року в частині розподілу судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 211 грн 65 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О.І. Собина

Судді: О.Ю.Кононенко

Т.А.Левченко