Справа № 425/2430/18
Провадження № 22-ц/810/860/20
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2021 року місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Стахової Н. В.,

суддів: Коновалової В. А., Кострицького В. В.,

за участю секретаря

судового засідання: Вовчанської С. В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Самарський Валерій Валерійович, на рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 17 вересня 2020 року, ухвалене у складі судді Москаленко В. В., в приміщенні того ж суду

у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності та визначення частки співвласників у праві спільної сумісної власності, визнання права власності на Ѕ частку у праві спільної часткової власності за спадкоємцем другої черги спадкування,

в с т а н о в и в:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , після уточнення якого, просила визнати квартиру АДРЕСА_1 та житловий будинок з будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , гараж № НОМЕР_1 в блоці № НОМЕР_2 кооперативу « АДРЕСА_3 об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_2 та померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , та визначити частки вказаних співвласників у праві спільної сумісної власності по Ѕ кожного, визнати право власності на Ѕ частку у праві спільної часткової власності за нею, як за спадкоємцем 2-ї черги після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 її брата ОСОБА_3 .

В обґрунтування позову позивач вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її рідний брат ОСОБА_3 , після смерті якого вона прийняла спадщину, яка складається з: квартири АДРЕСА_4 , яку у подальшому вона продала ОСОБА_4 . До спадкового майна також входив гараж № НОМЕР_1 у блоці № НОМЕР_2 кооперативу «Мрія» у місті Рубіжне на території мікрорайону № 10.

Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 16.06.2015 року, яке набрало чинності 08.09.2015 (справа №425/3239/14-ц), було встановлено факт сумісного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у період з 01.01.2004 року по день смерті ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Під час сумісного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу ними були придбані квартира АДРЕСА_1 та житловий будинок з будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 .

Будь -яких письмових договорів щодо придбання спільного майна ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не укладали, що підтверджено останньою у позовній заяві від 29.12.2014 року.

Позивач вважає вказане нерухоме майно об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки набуте ними за час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Також у спадковій квартирі знаходилось спадкове майно (речі звичайної домашньої обстановки та вжитку), яке було об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Оскільки об`єкти нерухомості були зареєстровані на ОСОБА_2 , позивач вважає, що у неї як у спадкоємиці другої черги після смерті брата ОСОБА_3 , виникло право на спадкування частки майна, яке належало померлому на праві спільної сумісної власності з відповідачем, тому вона звернулася до суду з цим позовом.

Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 17 вересня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 було відмовлено.

Вважаючи рішення суду незаконним, необґрунтованим, постановленим з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі вказує на те, що підставою набуття права спільної сумісної власності на спірне майно зокрема є положення ст. 74 СК України. Вказана обставина щодо проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_3 у період з 01.01.2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім`єю без шлюбу встановлена рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 16.06.2015 року, яке набрало законної сили, а тому вказаний факт є преюдицією та в подальшому доведення не потребує. Крім того, тягар доказування, що спірне майно не є спільною сумісною власністю за загальним правилом полягає на особу, яка таке право іншої особи заперечує, тобто на ОСОБА_2 ОСОБА_1 як спадкоємець 2 черги, прийняла усе майно в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , а тому як власник спірного майна може на підставі ст. 392 ЦК України пред`явити позов про визнання його права власності.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи та заперечення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Згідно частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Переглядаючи оскаржуване рішення за доводами апеляційної скарги, колегія суддів зауважує наступне.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що виникнення у спадкоємця права на спадкування залежить від існуючого на момент смерті цього права у спадкодавця. На час смерті ОСОБА_3 в нього були відсутні права та обов`язки щодо спірного майна, які в разі смерті переходять до спадкоємців, тому у позивача не виникло право на спадкування тих прав, що на час смерті не належали ОСОБА_3 .

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки він ґрунтується на вимогах закону та відповідає обставинам справи.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_3 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 27 листопада 2014 року державним нотаріусом Рубіжанської державної нотаріальної контори Луганської області Меренковим Ю.В., зареєстрованого в реєстрі за №365, спадкоємицею майна ОСОБА_3 який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: квартири АДРЕСА_4 є його сестра - ОСОБА_1 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.11.2014 року за №30114697, власником квартири АДРЕСА_4 є ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.11.2014 року.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 22 грудня 2014 року ОСОБА_1 передала у власність житлову квартиру АДРЕСА_4 , а ОСОБА_4 прийняв означену квартиру та сплатив грошову суму, обумовлену цим договором.

Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 16.06.2015 року встановлений факт сумісного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у період з 01.01.2004 року по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 26.12.2016 року у цивільній справі № 425/2086/16-ц, яке 23.01.2017 року було змінено Апеляційним судом Луганської області та набрало законної сили, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю, визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності на частку нерухомого майна, витребування майна з чужого незаконного володіння та вселення задоволено частково. Визнано квартиру АДРЕСА_4 спільною сумісною власністю ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 станом на день смерті ОСОБА_3 -ІНФОРМАЦІЯ_1 Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Рубіжанської державної нотаріальної контори Луганської області Меренковим Ю.В. 27.11.2014 року за реєстром № 365 на ім`я ОСОБА_1 , після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині Ѕ частки квартири АДРЕСА_4 . Визнано за ОСОБА_2 право спільної часткової власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_4 . Витребувано у ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 Ѕ частку квартири АДРЕСА_4 . Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 12.10.2012 року, посвідченого нотаріусом Рубіжанського міського нотаріального округу Луганської області Долгодушевою О.О., за реєстром № 1342, ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 14.06.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Кремінського районного нотаріального округу Луганської області Тіщенком О.М., зареєстрованого в реєстрі за № 955, ОСОБА_2 є власником житлового будинку з будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 08.11.2016 року за №72483926 вбачається, що власником житлового будинку з будівлями і спорудами АДРЕСА_2 та квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 .

З ордеру, виданого 14.07.2008 року Рубіжанським гаражним кооперативом «Мрія» на ім`я ОСОБА_3 та засвідченого печаткою ГК «Мрія» вбачається, що він є членом гаражного кооперативу та власником гаражу № НОМЕР_1 у блоці № НОМЕР_2 .

Згідно розрахункової книжки члена кооперативу «Мрія», виданої на ім`я ОСОБА_2 , вона сплачувала обов`язкові витрати за гараж № НОМЕР_1 у блоці № НОМЕР_2 з 2011 по 2014 р.р.

Відповідно до листа голови гаражного кооперативу «Мрія» громадської організації по експлуатації індивідуальних (особистих) гаражів № НОМЕР_1 від 04.07.2018 року ОСОБА_1 відмовлено у прийнятті її до членів гаражного кооперативу «Мрія», оскільки нею не наведені достатні правові підстави для цього, що виключає можливість винести питання на вирішення загальних зборів. Правлінням ГК «Мрія» було 25.09.2016 видано ОСОБА_2 усі відповідні документи, які вказують, що вона є власником гаража № НОМЕР_1 блок НОМЕР_2 , без права продажу.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.08.2018 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини за законом на нерухоме майно, яке складається з гаража № НОМЕР_1 у блоці № НОМЕР_2 кооперативу «Мрія», що розташований на території 10 мікрорайону м. Рубіжне Луганської області, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 брата ОСОБА_3 .

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.02.2019 року №57/02-31, державним нотаріусом Рубіжанської державної нотаріальної контори Луганської області Коваленко Г.П. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, яке складається з Ѕ частки квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. і Ѕ частки житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно ч.1ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину.

Виходячи зі змісту ст. ст. 1296-1298 ЦК України питання про право на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008№ 7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, зверненню до суду повинно передувати звернення до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. У випадку відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає право на звернення до суду з позовом.

Так, на час смерті ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1 та житловий будинок з будівлями і спорудами АДРЕСА_6 було зареєстровано за ОСОБА_2 .

В матеріалах справи також відсутні докази того, що на момент смерті ОСОБА_3 за ним був зареєстрований на праві власності гараж № НОМЕР_1 в блоці № НОМЕР_2 гаражного кооперативу «Мрія» в місті Рубіжне Луганської області.

Отже, довід апеляційної скарги про те, що сам факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу є підставою для визнання всього майна, набутого за період проживання, об`єктом спільної сумісної власності з визначенням частки та відповідно об`єктом спадкування в разі смерті чоловіка або жінки, які проживали разом, колегією суддів до уваги не приймається, оскільки умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі на житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття самим спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку, адже відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Між тим, позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів, підтверджуючих, що її брату за життя належало право власності на спірні житлові об`єкти та гараж.

Оскільки позовна вимога щодо визнання спірного майна спільною сумісною власністю не підлягає задоволенню, позовні вимоги про визначення часток у праві спільної сумісної власності та визнання права власності на майно в порядку спадкування , як похідні також задоволенню не підлягають.

Надавши оцінку наявним в матеріалах справи доказам, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки у позивача не виникло право на спадкування тих прав, що на час смерті не належали ОСОБА_3 .

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 263, 375 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Згідно ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Самарський Валерій Валерійович, залишити без задоволення.

Рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 17 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова Луганського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст постанови складено 18 січня 2021 року.

Головуючий

Судді: