1Справа № 335/2135/21 2/335/1438/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2021 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Крамаренко І.А., за участю секретаря Деркач А.А., представника відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

До Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя звернулась ОСОБА_2 , в особі представника адвоката Корнієнка А.А., з позовом, який у подальшому було уточнено, до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається з грошових виплат у вигляді недоотриманої пенсії померлого. 30.11.2020 приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Славищем А.Г. позивачу було видане свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з недоотриманої пенсії у розмірі 63 484,49 грн., яка знаходиться на рахунку в Головному управлінні Пенсійного фонду в Запорізькій області.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 06.11.2020 №0800-0402-8/590020 приватному нотаріусу Слащеву А.Г., щодо суми виплати недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_3 було надано відповідь, в якій зазначено, що відповідно до ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власності вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.

ОСОБА_2 зазначає, що зверталась через адвоката Корнієнко А.А. до управління за отриманням недоотриманої пенсії та інформацією щодо розміру нарахованої, але не виплаченої заборгованості з пенсії за весь час перебування ОСОБА_3 на обліку в управлінні та відповідно до листа від 11.02.2021 Головне управління Пенсійного фонду в Запорізькій області відмовилось надавати інформацію стосовно нарахування та виплати пенсії ОСОБА_3 за весь час перебування на обліку в управлінні.

Позивач вважає, що обмеження відповідачем суми недоотриманої пенсії, яка входить до складу спадщини, трирічним терміном, є неправомірним.

Відповідно до уточненої позовної заяви позивач просить суд стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на її користь грошові кошти у вигляді недоотриманої пенсії за життя ОСОБА_3 за період з 01.01.2014 по 01.01.2018 у розмірі відповідно до наданої на запит суду інформації.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.03.2021, позовну заяву ОСОБА_2 до Головного управління пенсійного фонду України в запорізькій області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування залишено без руху, у зв`язку з несплатою позивачем судового збору.

12.03.2021, на виконання ухвали судді від 02.03.2021, представником позивача адвокатом Корнієнко А.А. суду надано оригінал квитанції про сплату судового збору.

Ухвалою судді від 15.03.2021, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи.

12.04.2021 через канцелярію суду відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Зазначено, що з матеріалів пенсійної справи ОСОБА_3 звернулася до управління з заявою про взяття на облік лише в серпні 2016 року. На підставі інформаційного обміну між органами ПФУ з органами соціального захисту населення щодо інформації про скасовані довідки та зняття особи з обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб пенсію ОСОБА_3 не було поновлено, у зв`язку з не підтвердженням місця фактичного проживання. На підставі викладеного, пенсія ОСОБА_3 не нараховувалась та не виплачувалась відповідачем. Оскільки, ОСОБА_3 не проживала на території Запорізької області, факт її внутрішнього переміщення не підтверджено, тому відповідач не мав права виплачувати останній пенсію з підстав визначених в Законі №1058 та в Законі України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 №1706. Також, зазначено, що ОСОБА_3 не зверталася до відповідача з метою поновлення соціальних виплат, управління їх не нараховувало. Таким чином, ОСОБА_3 з моменту первинного звернення, а саме з 2016 року, нарахування та виплата пенсії не проводилось, а вона за її поновленням не зверталася, тому підстав для їх виплат спадкоємцю померлого не має, так як відповідачем не були нараховані дані суми пенсії.

Крім того, відповідач зазначив, що оскільки позивач звернулась із заявою про виплату недоотриманої пенсії на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом у січні 2021 р. (19.01.2021), то відповідно до ст. 46 Закону України № 1058 (нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії) було розраховано суму недоотриманої пенсії у розмірі 57 829,46 грн.

Також, 12.04.2021 через канцелярію суду відповідач подав заяву про закриття провадження по справі, посилаючись на те, що спір стосовно недоотриманих сум пенсій є публічно-правовим, виник з публічно-правових відносин, пов`язаних зі здійсненням відповідачем як суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій з приводу нарахування та виплати пенсії позивачу, а тому вважає, що вказаний спір повинен розглядатися у порядку адміністративного судочинства.

20.04.2021 від представника позивача надійшла уточнена позовна заява, відповідно до якої просить суд стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на її користь грошові кошти у вигляді недоотриманої пенсії за життя ОСОБА_3 за період з 01.01.2014 по 01.01.2018 у розмірі відповідно до наданої на запит суду інформації.

Ухвалою суду від 06.05.2021 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду.

У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. У прохальній частині позову представник позивача адвокат Корнієнко А.А. просив розглянути справу у його відсутність та відсутність позивача ОСОБА_2 , на задоволенні позовних вимог наполягають.

Представник відповідача у судовому засіданні з позовом не погодилася, посилаючись на доводи викладені у відзиві, а також, у зв`язку з тим, що спір є публічно-правовим, просила провадження у даній справі закрити на підставі ст. 255 ЦПК України.

Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, наданий відзив відповідачем, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала на обліку в Головному управлінні пенсійного фонду України в Запорізькій області, як внутрішньо переміщена особа та згідно з виплатними документами отримувала пенсію за віком по 31.07.2014 включно.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. 20.11.2020 приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Слащевим А.Г., позивачу ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з недоотриманої пенсії у сумі 63 484,49 грн., що належала ОСОБА_3 і залишилася недоотриманою у зв`язку з її смертю, згідно інформації, виданої Головним управлінням пенсійного фонду України в Запорізькій області від 06.11.2020 за №0800-0402-8/59020.

Як вбачається із листа Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області наданого адвокату Корнієнко на №03/02 від 08.02.2021, розмір недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_3 становить за період з 28.10.2017 по 29.02.2020 в сумі 63 484,49 грн.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Положеннями статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом, зокрема таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Згідно зі ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліменти, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій статті 52, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Частиною 1 ст. 46 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Тобто, вказаною статтею врегульовано питання виплати пенсії, на яку мав право безпосередньо пенсіонер.

Отже, зважаючи на те, що позивач є спадкоємцем майна померлої ОСОБА_3 , а саме - недотриманої пенсії у розмірі 63 484,49 грн., що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 30.11.2020, суд дійшов висновку про те, що набута позивачем в порядку спадкування грошова сума у зазначеному вище розмірі повинна бути виплачена позивачці у повному обсязі.

Однак, як вбачається з вищевикладеного, позивачем оскаржується розмір пенсії, на який нею отримано свідоцтво про право на спадщину, що у розумінні чинного законодавства стосується обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання пенсійних виплат.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Отже, до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктам владних повноважень владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

В свою чергу виходячи із аналізу ст.ст. 58, 73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Отже, відповідно до покладених завдань і функцій Пенсійного фонду є суб`єктам владних повноважень у сфері нарахування та виплат пенсій, а спори, що виникають між учасниками цих відносин, є публічно-правовими, тому їх вирішення належить до юрисдикції адміністративних судів.

Таким чином, спір стосовно недоотриманих сум пенсії є публічно-правовим, виник з публічно-правових відносин, пов`язаних зі здійсненням відповідачем як суб`єктам владних повноважень владних управлінських функцій з приводу нарахування та виплати пенсії, тому він повинен розглядатися у порядку адміністративного судочинства.

Судом під час розгляду справи встановлено, що позивачем фактично оскаржується сума нарахування пенсії ОСОБА_3 , спадкоємцем якої є позивач, та яка не була виплачена за час життя останньої, за час перебування її на обліку у ГУПФУ в Запорізькій області, з розміром якої позивач не згоден.

Наявне в матеріалах справи свідоцтво про право на спадщину за законом від 30.11.2020 на недоотриману пенсію в сумі 63 484,49 грн., підтверджує право позивачки ОСОБА_2 саме на вказану суму.

На час розгляду справи судом свідоцтво про право на спадщину за законом, яке видано позивачу, недійсним не визнано і таких позовних вимог не заявлялося.

Посилання позивача на норми цивільного законодавства, які регулюють правовідносини щодо спадкування, як на підставу звернення до суду з цим позовом в порядку цивільного судочинства, є помилковим, оскільки як встановлено судом позивач реалізувала своє право на спадкування, отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом, а тому спір щодо спадкування у даному випадку відсутній.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи, що між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, суд приходить до висновку про закриття провадження по справі.

Керуючись ст.ст. 255, 260, 354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про стягнення недоотриманої пенсії у порядку спадкування за законом - закрити, у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Роз`яснити позивачу, що вказаний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її ухвалення до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: І.А. Крамаренко