КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2021 року м. Київ

Унікальний номер справи № 1005/360/2012

Апеляційне провадження № 22-ц/824/13518/2021

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Гаврюшенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2012 року, ухвалене під головуванням судді Левченко А.В., по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Інвест Хаус» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

У січні 2012 року позивач звернувся з даним позовом до суду, на обґрунтування якого зазначив, що 20 червня 2007 року між ВАТ "Комерційний банк "Надра", правонаступником якого є ПАТ "Комерційний банк "Надра", ОСОБА_1 (Позичальник) та ОСОБА_2 (Поручитель) був укладений кредитний договір "Автопакет" № 93/П/42/2007-840 про надання ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 12 158 доларів США. Відповідно до умов вказаного договору кредит було надано до 18 червня 2014 року з відсотковою ставкою 14,4% річних. Поручитель ОСОБА_2 зобов`язувалась солідарно відповідати за зобов`язаннями позичальника ОСОБА_1

20 червня 2017 року між банком та ОСОБА_3 був укладений договір поруки за яким ОСОБА_3 зобов`язувався солідарно відповідати за зобов`язаннями позичальника ОСОБА_1 .

Позивач свої зобов`язання згідно кредитного договору виконав повністю, а позичальник ОСОБА_1 не виконує зобов`язання по виплаті кредитних коштів у строки, визначені Кредитним Договором, допустив заборгованість.

Станом на 11 листопада 2011 року, заборгованість позичальника перед Банком складала 14 102,48 доларів США, яка складалась з : 9 589, 67 доларів США заборгованість за кредитом, 3 657,49 доларів США заборгованість по сплаті відсотків, 837,33 доларів США пеня за прострочення сплати кредиту.

11 січня 2012 року Банк направив поручителям ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вимогу про виконання зобов`язань за боржника ОСОБА_1 , проте поручителі заборгованість не погасили.

Зважаючи на вищевказане, позивач просив стягнути на свою користь із відповідачів солідарно 14 102, 48 доларів США заборгованість за кредитним договором, а також 1125,48 грн. сплаченого судового збору (а.с. 2-5).

Заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2012 року вказаний позов задоволено, стягнуто солідарно на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором в сумі 14 102,48 доларів США та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1125 грн. 48 коп. (а.с. 19-22).

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 30 вересня 2014 року відмовлено ОСОБА_2 у прийнятті апеляційної скарги на заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2012 року (матеріали провадження № 2-в/359/1/2021 а.с. 27-28).

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2020 року замінено публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» на товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» у виконавчих листах №1005/360/2012, №2/1005/505/2012, виданих Бориспільським міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» боргу за кредитним договором №93/П/42/2007-840 від 20 червня 2007 року в розмірі 14102 доларів США 48 центів. У задоволенні заяви в частині вимоги про заміну стягувача у виконавчих провадженнях товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» відмовлено (матеріали провадження № 2-в/359/1/2021 а.с. 29-31, 38).

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2021 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково, відновлено втрачене судове провадження у цій цивільній справі № 1005/360/2012 (матеріали провадження № 2-в/359/1/2021 а.с. 97-102).

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення (матеріали провадження № 2-в/359/1/2021 а.с. 128-129).

Не погодившись з заочним рішенням суду, 11 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, просив оскаржуване рішення суду скасувати і ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. На обґрунтування скарги зазначив, що не був повідомлений про розгляд справи районним судом, про існування оскаржуваного рішення дізнався у вересні 2020 року. Висновок районного суду про наявність заборгованості позичальника вважав незаконним з огляду на відсутність у справі первинних банківських документів на підтвердження такої заборгованості, оформлених відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», посилався на постанову Верховного Суду від 30 січня 2018 року та від 17 грудня 2021 року у справі № 278/2177/15-ц. Крім того, суд не врахував, що за умовами кредитного договору погашення кредиту мало відбуватись щомісячними платежами, останній платіж позичальником здійснено 25 березня 2008 року, а із зазначеним позовом кредитор звернувся лише 18 січня 2012 року, тобто із пропуском трирічного строку. Зазначав, що порука поручителів є припиненою з підстав ч. 4 ст. 559 ЦК України, просив застосувати наслідки пропуску позивачем строку позовної давності як підставу відмови в позові (а.с. 24-30).

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити.

Інші особи,які берутьучасть усправі досуду неприбули, прочас тамісце розгляду справи були сповіщені повідомленням на зазначені ними адреси, телефонограмами із забезпеченням технічної фіксації таких повідомлень, тобто належним чином, про що у справі є докази. ОСОБА_1 був сповіщений повідомленням його представника - ОСОБА_4 , цього останній в суді апеляційної інстанції не заперечував про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання. Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були повідомлені про розгляд справи апеляційним судом особисто про що є відмітка працівників пошти про вручення особисто адресатам повідомлення суду, проте, в подальшому за наявними даними не отримували поштових відправлень, тому, апеляційним судом двічі здійснювалось повідомлення шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Представник ТОВ «ФК «Інвест Хаус» - Семченкова Н.С. подала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 39-42, 45-50, 59-86).

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі «Шульга проти України», № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі «Мусієнко проти України», № 26976/06).

Зважаючи на вимоги ч.ч. 9, 11 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ст. 131, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20 червня 2007 року між ВАТ "Комерційний банк "Надра", правонаступником якого є ПАТ "Комерційний банк "Надра", ОСОБА_1 (Позичальник) та ОСОБА_2 (Поручитель) був укладений кредитний договір "Автопакет" № 93/П/42/2007-840 про надання ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 12 158 доларів США до 18 червня 2014 року з відсотковою ставкою 14,4% річних (а.с. 8-14).

За пунктом 2.2.1 цього кредитного Договору, позичальник повертає Кредит та сплачує Банку передбачені п. 1.1.3.1 цього Договору відсотки безготівковим перерахуванням або внесенням готівкових коштів на поточний рахунок у порядку передбаченому п. 2.2.3 цього Договору, шляхом сплати суми мінімально необхідного платежу, розмір якого складає 233 долари США (а.с. 9)

За розділом 3.2 цього договору «Автопакет» № 93/П/42/2007-840, ОСОБА_2 зобов`язалась відповідати перед Банком за належне виконання ОСОБА_1 зобов`язань, як солідарний боржник у тому ж об`ємі, що і ОСОБА_1 .

За пунктом 2.2.2 цього Договору, визначені періоди і розміри суми відсотків, які мав сплачувати позичальник ОСОБА_1 за користування кредитними грошима.

20 червня 2017 року між Банком та ОСОБА_3 був укладений договір поруки за яким ОСОБА_3 зобов`язувався солідарно відповідати за зобов`язаннями позичальника ОСОБА_1 (а.с. 15-16)

За п. 3.2.3 укладеного між Банком, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договору «Автопакет» № 93/П/42/2007-840, а також за п. 1.3. укладеного між Банком та ОСОБА_3 договору поруки, сторони погодили, що відповідальність поручителів виникає як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобов`язань, так і при невиконанні позичальником зобов`язань в цілому.

Відповідно до пункту 7.3 укладеного між Банком, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договору «Автопакет» № 93/П/42/2007-840, сторони, керуючись ст. 259 ЦК України, дійшли згоди збільшити строк позовної давності до 10 (десяти) років.

Відповідно до пункту 8.5 цього Договору, останній набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов`язань сторонами (а.с. 8-14).

Згідно п.п. 1.1,5.2, 5.3 укладеного між Банком та ОСОБА_3 договору поруки, сторони визначили, що поручитель ОСОБА_3 повинен виконати Зобов'язання в тому ж порядку, який встановлено для Позичальника Кредитним договором «Автопакет». Цей договір вступає в силу з моменту його належного оформлення сторонами, а дія його закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобов`язань по кредитному договору чи виконанням поручителем своїх зобов`язань, згідно з умовами цього договору.

Колегія суддів перевірила та частково погодилась з доводами апелянта з наступних підстав.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Частиною першою статті 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків.

Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку.

Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

У пунктах 71 - 74 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 200/11343/14-ц зроблено висновок, що створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін. Відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень. Якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалить у ній заочне рішення, відповідач вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. У разі відмови суду першої інстанції у задоволенні цієї заяви, відповідач може заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції. Той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції.

У матеріалах справи відсутні докази належного сповіщення відповідача ОСОБА_1 про розгляд справи районним судом.

За таких обставин та вимог ст. 280 ЦПК України, суд першої інстанції не мав передбачених процесуальним законом підстав для ухвалення заочного рішення.

Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про обґрунтованість доводів апелянта ОСОБА_1 про неможливість заявити про застосування строків позовної давності в суді першої інстанції і вирішення такої заяви на стадії апеляційного розгляду.

Доводи апелянта ОСОБА_1 про застосування наслідків спливу позовної давності, суд апеляційної інстанції визнав неспроможними, оскільки за пунктом 7.3 укладеного між Банком, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договору «Автопакет» № 93/П/42/2007-840, сторони, керуючись ст. 259 ЦК України, дійшли згоди збільшити строк позовної давності до 10 (десяти) років.

За наданим Банком розрахунком заборгованості, останній платіж на погашення кредитної заборгованості позичальником ОСОБА_1 був здійснений 23 березня 2009 року в сумі 112.89 доларів США, а із зазначеним позовом Банк звернувся до суду у січні 2012 року про що і зазначив районний суд в оскаржуваному рішенні (а.с. 17-20).

З огляду на вищезазначене, суд апеляційної інстанції відхилив доводи апелянта ОСОБА_1 про відсутність кредитної заборгованості перед Банком. Доводи апелянта про здійснення ним останнього платежу на погашення кредитної заборгованості 25 березня 2008 року є припущеннями, які об`єктивними доказами по справі не підтверджені.

Колегія суддів апеляційного забезпечила право відповідача ОСОБА_1 подати докази погашення кредитної заборгованості, проте таких до суду не надано і судом не встановлено.

Відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконував зобов`язань за кредитним договором, має заборгованість, його обов`язок повернути Банку заборгованість станом на 10 листопада 2011 року в розмірі 14 084,49 доларів США, яка складалась з: 9 589, 67 доларів США заборгованість за кредитом, 3 657,49 доларів США заборгованість по сплаті відсотків, 837,33 доларів США пеня за прострочення сплати кредиту,розрахунки такої заборгованості наведені позивачем, передбачені і відповідають змісту укладеного між Банком і ОСОБА_1 , ОСОБА_2 договору «Автопакет» № 93/П/42/2007-840 від 20 червня 2007 року.

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважив, що наведені Банком складові розрахунку заборгованості визначають загальну суму 14 084,49 доларів США, а не 14 102,48 доларів США, як зазначено в позовній заяві.

Наведені розрахунки обґрунтовані наявними у справі доказами, в межах заявлених позовних вимог, враховано період порушення боржником умов договору, і сплату ним коштів на виконання договору і часткове погашення заборгованості. Відповідачі не надали власного розрахунку суми заборгованості за кредитним договором (а.с. 17-18).

05 січня 2012 року Банк направив поручителю ОСОБА_2 вимогу про виконання кредитних зобов`язань боржника ОСОБА_1 в сумі 14 102,48 доларів США та протягом семи банківських днів з дати надіслання Банком повідомлення погасити заборгованість в повному обсязі (а.с. 6-7).

Факт укладення кредитного договору і отримання за ним кредитних грошей відповідач ОСОБА_1 в суді не заперечував, доводи апелянта про відсутність оригіналів фінансових документів Банку суд апеляційної інстанції визнав неспроможними і відхилив.

До суду наданий доказ, досудова вимога від 05 січня 2012 року заявлення Банком вимог дострокового повернення кредитних грошей до поручителя ОСОБА_2 (а.с. 6-7).

Строк виконання кредитного зобов`язання за Договором мав настати 18 червня 2014 року, із зазначеним позовом про повне дострокове виконання кредитних зобов`язань Банк звернувся до суду 18 січня 2012 року про що наявні у справі докази і цих обставин апелянт в поданій ним апеляційній скарзі не заперечував.(а.с. 24-30).

За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Боржник ОСОБА_1 , а відтак і поручителі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , узяли на себе зобов`язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 18 червня 2014 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами).

Отже, сторони встановили не лише строк дії договору, а й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.

Таким чином, у разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначене періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Отже, саме з часу прострочення несплаченої заборгованості відповідно до ст. 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обчислення встановленого ч. 4 ст. 559 цього Кодексу шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя щодо окремих зобов`язань за кредитом.

Тобто банк мав протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання (виникнення простроченої заборгованості за кредитним договором) пред`явити вимоги до поручителя.

За укладеним між Банком, боржником ОСОБА_1 та поручителем ОСОБА_2 . Договором «Автопакет» № 93/П/42/2007-840, сторони визначили і поручитель ОСОБА_2 , підписавши цей Договір, погодилась на збільшення строку позовної давності до 10 (десяти) років.

При цьому, укладений між Банком та ОСОБА_3 договір поруки не містить такої умови договору про збільшення строку позовної давності.

У цій справі, районний суд не врахував, що кредитним договором передбачено виконання грошових зобов`язань шляхом здійснення щомісячних платежів у фіксованій сумі, а за договором поруки, укладеним з ОСОБА_3 відповідальність поручителя настає з наступного дня за датою платежу, яка передбачена кредитним договором. Банк пред`явив вимогу про повне дострокове виконання кредитних зобов`язань до боржника і поручителів у січні 2012 року.

Тому, з огляду на положення частини 4 ст. 559 ЦК України, порука ОСОБА_2 не є припиненою, а порука ОСОБА_3 припинилась лише по зобов`язаннях повернення щомісячних платежів кредитних грошей нарахованих Банком до серпня 2011 року.

Проте, ОСОБА_3 , як поручитель, має солідарне зобов`язання сплатити 8 515,05 доларів США заборгованості за Договором, з яких: 8 155 доларів США (233 долари США х 35 місяців за період серпень 2011 - червень 2014 року) залишок заборгованості за тілом кредиту, що складається із щомісячних платежів за кредитним Договором станом на день заявлення вимог про дострокове виконання кредитних зобов`язань; 136 доларів США процентів за користування кредитними грошима (34 долари США визначена за пунктом 2.2.2 кредитного Договору процентна ставка у період 20.06.2011р. - 19.06.2012 р. х 4 місяці періоду 18 серпня - 10 листопада 2011 року, тобто в межах заявлених Банком вимог) та 224,05 доларів США пені за період з 18 серпня по 10 листопада2011 року, тобто в межах заявлених Банком позовних вимог.

З такими умовами за кредитним договором і договором поруки погодились боржник ОСОБА_1 та поручителі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 під час їх укладення, про що свідчать їх підписи.

З наведених підстав колегія суддів дійшла висновку про необхідність покладення на ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 солідарного обов`язку щодо сплати заборгованості за кредитним договором та солідарного зобов`язання на ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у відповідній частині заборгованості за вищевказаним кредитним договором.

При цьому таке визначення відповідальності здійснено виходячи з різних меж солідарної відповідальності поручителів ОСОБА_2 (14 084,49 доларів США) та ОСОБА_3 (8 515,05 доларів США) із боржником ОСОБА_1 , вказане не призведе до подвійного стягнення, оскільки загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню за кредитним договором не перевищує 14 084,49 доларів США, а солідарні боржники на стадії виконання судового рішення матимуть об`єктивну можливість контролю за правильністю розрахунків.

На підставі ст. 141 ЦПК України із відповідачів, пропорційно до задоволених вимог, підлягають стягненню на користь Банку сплачені останнім 1125,48 грн. судового збору за розгляд справи районним судом. Сплата апелянтом 1688,22 грн. судового збору за розгляд справи апеляційним судом підтверджується квитанцією і відшкодуванню за рахунок позивача не підлягає (а.с. 23).

Інші доводи скарги цих висновків не спростовують тому колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2012 року, скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (), правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Інвест Хаус»(код ЄДРПОУ - 41661563, адреса місця знаходження 03035, м. Київ, пл.. Солом`янська, буд. 2), задовольнити частково і стягнути на його користь:

- із ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) солідарно заборгованість за договором «Автопакет» № 93/П/42/2007-840 від 20 червня 2007 року: 9 589, 67 доларів США заборгованість за кредитом, 3 657,49 доларів США заборгованість по сплаті процентів, 837,33 доларів США пеня за прострочення сплати кредиту.

- із ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ), солідарно заборгованість за договором «Автопакет» № 93/П/42/2007-840 від 20 червня 2007 року: 8 155 доларів США заборгованість за кредитом, 136 доларів США заборгованість по сплаті процентів, 224,05 доларів США пеня за прострочення сплати кредиту.

В іншій частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» - відмовити.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (), правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Інвест Хаус»(код ЄДРПОУ - 41661563, адреса місця знаходження 03035, м. Київ, пл.. Солом`янська, буд. 2):

- із ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) - 375 грн. 16 коп. судового збору за розгляд справи районним судом;

- із ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) - 375 грн. 16 коп. судового збору за розгляд справи районним судом;

- із ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ) - 375 грн. 16 коп. судового збору за розгляд справи районним судом;

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 19 листопада 2021 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова