Справа № 700/889/20
Провадження № 2/700/29/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 року Лисянський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Бесараб Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Мельніченко Н.І.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Лисянка цивільну справу №700/889/20 провадження № 2/700/29/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

В С Т А H О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

У позовній заяві позивач зазначила, що відповідно до рішення Лисянського районного суду Черкаської області у справі №2-69 від 23 січня 2009 року стягнуто з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення повноліття дитини. Відповідач не виконує свого обов`язку, ухиляється від сплати аліментів, в результаті чого утворилась заборгованість по сплаті аліментів в сумі 18527,43 грн. За таких обставин змушена звернутися до суду та просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення ним сплати аліментів, із урахуванням висновку щодо застосування відповідних норм права, викладеного Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25.04.2018 року у справі № 572/1762/15-ц, відповідно до якого пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. А тому загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів складає 35153,48 грн.

Позивач у судове засідання не з`явилася, просила про розгляд справи у спрощеному порядку без її участі.

10.12.020 року відповідач подав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що категорично не згідний з вимогами позивача та вважає їх безпідставними, оскільки сума пені, зазначена у позовній заяві завищена, виходячи із невірного розрахунку суми заборгованості по аліментах. Зазначив, що аліменти сплачував кожного місяця певними частинами, а інколи - з переплатою. Крім того, позивач сама є боржником по сплаті аліментів, відповідно до судового наказу від 23.11.2020 року. Зокрема, пояснив, що 17.11.2020 року позивач не могла самостійно звернутися до суду із позовною заявою, так як у даний період перебуває за кордоном. А тому просить суду направити запит до Державної прикордонної служби України про надання інформації про перетин нею державного кордону та розглядати справу в порядку загального позовного провадження, так як обставини у справи вказують на складність її розгляду, а саме сума пені за прострочення сплати аліментів, яку бажає стягнути позивач на теперішній час становить значну суму, яка для нього є обтяжливою, оскільки він працює слюсарем-ремонтником на Саливонківському цукровому заводі, отримує мінімальну заробітну плату і має на утриманні сина. Крім того, просить суд відмовити у задоволенні позову та стягнути з позивача понесені ним судові витрати.

17.12.2020 року позивач подала до суду відповідь на відзив, в якій зазначила, що дійсно перебуває у Польщі на заробітках, оскільки в Україні запроваджено карантин через поширення вірусу COVID-19. Проте, всі документи отримує в он-лайн режимі та автоперевізниками від свого батька ОСОБА_5 . Вважає, що сума заборгованості вказана у позові вірно та розрахована відповідно до висновку ВСУ у постанові від 25.04.2018 року у справі № 572/1762/15-ц. Крім, того щодо клопотання відповідача про розгляд справи у порядку загального позовного провадження є безпідставним, оскільки дана категорія справ віднесена до переліку справ, що є малозначними і розглядаються у порядку спрощеного провадження. А тому просить задовольнити позовну заяву та проводити розгляд справи у спрощеному порядку, без її участі.

23.12.2020 року відповідач ОСОБА_1 направив до суду заперечення на відповідь, посилаючись на те, що доказів відправки та отримання документів позивачем у тому числі через автоперевізника нічим не підтверджена. З розрахунком заборгованості не погоджується, вважає його невірно розрахованим, так як не враховано, що Саливінківський цукровий завод поштовим переказом направляв аліменти у 2019 році. Тому просить відмовити у позові у повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач заперечував проти позовних вимог з підстав, що викладені у відзиві.

На підставі ч.5 ст.279 ЦПК України судом постановлено ухвалу про відмову в задоволенні клопотання відповідача про перехід до загального порядку розгляду справи, відповідно суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження.

З`ясувавши обставини справи і дослідивши докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 18.05.2006 року, позивач та відповідач мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

25 березня 2009 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 25.03.2009 року.

Згідно з рішенням Лисянського районного суду Черкаської області №2-69,2009 від 23.01.2009 року, з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя с. Бужанка Лисянського району Черкаської області. працюючого вантажником ВАТ «Дашуківські бентоніти» стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 17.12.2008 року до повноліття дитини.

Відповідно до розрахунку головного державного виконавця Лисянського районного відділу державної виконавчої служби, заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом на 21.01.2020 року складає 18527,43 гривень.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 12 даного Закону передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.

Вирішуючи позовну вимогу позивача, суд бере до уваги, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Статтею 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

При розрахунку пені за заборгованістю за аліментами необхідно виходити із положень, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Відтак, суд розраховує суму пені за наступною формулою:

Р = (А1 х 1 % х Q1) + (A2 х 1 % х Q2) +………(An х l% х Qn), де:

p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

А1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

А2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

За цією ж формулою обчислено пеню і позивачем у позовній заяві, тому нарахування пені позивачем у розмірі 35153, 48 грн. суд вважає правильним.

Між тим, відповідно до ст.196 ч.1 СК України (в редакції Закону № 2037-VІІ від 17.05.2017 р.), що є чинною з 05.07.2017 р., розмір неустойки (пені) по сплаті аліментів не може бути більшим 100 відсотків самої заборгованості по сплаті аліментів.

Так, згідно з вимогами ч.ч. 1,2 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Суд вважає, що несплата та несвоєчасна сплата аліментів відповідачем, які відповідач був зобов`язаний платити згідно судового рішення в користь позивача на утримання неповнолітньої дитини, мала місце з його вини, тому суд приходить до висновку, що в даному випадку наявні передбачені ч. 1 ст. 196 СК України підстави для стягнення неустойки (пені) із відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені до загальної суми заборгованості по аліментах.

Беручи до уваги, що позивач ОСОБА_2 при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», на виконання вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 гривень.

На підставі викладеного, керуючись п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст. 196 СК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , місце проживання: м. с.Будище Лисянського району Черкаської області, на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 18527,43 грн. (вісімнадцять тисяч п`ятсот двадцять сім гривень 43 копійки) за період з 01.04.2018 року до 21.01.2020 рік.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , місце проживання: м. с.Будище Лисянського району Черкаської області, на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду шляхом подання до Лисянського районного суду Черкаської області апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 22 січня 2021 року.

Суддя Н. В. Бесараб