Справа № 2-1178/11
Провадження № 22-ц/801/14/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шевчук Л. П.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 рокуСправа № 2-1178/11м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Берегового О.Ю., Ковальчука О.В., секретар Очеретна М.Ю., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 31 серпня 2020 року про заміну стягувача, постановлену суддею Шевчук Л.П., повна ухвала складена 31 серпня 2020 року, в справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Інвест-Кредо» про заміну стягувача в цивільній справі №2-1178/2011 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббинк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

встановив:

У липні 2020 року ТОВ «Фінансова Компанія Інвест-Кредо» звернулося до суду із заявою, в якій просило замінити вибулого стягувача ПАТ «Дельта Банк» на правонаступника ТОВ «Фінансова Компанія Інвест-Кредо» у цивільній справі №2-1178/2011 за позовом ПАТ «УкрсСиббанк» про солідарне стягнення боргу за кредитним договором №111/57 від 26.12.2005, за кредитним договором № 0 від 16.02.2007 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Заява мотивована тим, що 21.11.2011 Вінницьким районним судом Вінницької області ухвалено рішення, яке змінено рішенням апеляційного суду Вінницької області від 27.12.2011 в цивільній справі №2-1178/2011 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення боргу за кредитним договором №111/57 від 26.12.2005 та за кредитним договором № 0 від 16.02.2007.

З метою примусового виконання судового рішення по вказаній цивільній справі 26.01.2012 видані виконавчі листи про солідарне стягнення заборгованості з боржників.

28.12.2012 Вінницьким районним судом Вінницької області постановлена ухвала про заміну стягувача ПАТ «УкрСиббанк» у виконавчих провадженнях, відкритих на підставі рішення суду у справі №2-1178/2011.

15.04.2020 між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія Інвест-Кредо» укладено договір про відступлення прав вимоги, згідно з яким останнє прийняло право вимоги за кредитними договорами №111/57 від 26.12.2005 та №0 від 16.02.2007.

Вказане стало підставою для заміни стягувача ПАТ «Дельта Банк» на правонаступника ТОВ «Фінансова Компанія Інвест-Кредо» у цивільній справі №2-1178/2011.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 31 серпня 2020 року заяву задоволено.

Замінено сторону виконавчого провадження - стягувача з ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» у процедурі виконання рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 21.11.2011 по цивільній справі №2/1178/11 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції або ухвалити нову постанову - про відмову в задоволенні заяви ТОВ «Фінансова Компанія Інвест-Кредо» про заміну сторони виконавчого провадження.

Скарга мотивована тим, що заяву розглянуто неповноваженим складом суду, оскільки вона повинна була розглядатися суддею, який ухвалював рішення у справі про стягнення заборгованості; його не було повідомлено належним чином про дату, час і місце розгляду справи; до розгляду заяви не залучено державну виконавчу службу та не оглянуто виконавче провадження; зі змісту ухвали слідує, що вона виготовлена не суддею, а іншою особою, що свідчить про порушення суддею таємниці нарадчої кімнати; ПАТ «Дельта банк», придбавши право вимоги за кредитними договорами у ПАТ «УкрСиббанк» не набуло статусу сторони виконавчого провадження, оскільки у справі не ухвалювалося рішення про залучення його в якості правонаступника ПАТ «УкрСиббанк» у даній справі; судом не вказано, за яким саме виконавчим провадженням здійснено заміну стягувача; без набуття ПАТ «Дельта Банк» статусу сторони у виконавчому провадженні, правових підстав для задоволення зави ТОВ «Фінансова Компанія Інвест-Кредо» про заміну сторони виконавчого провадження не має; судом не перевірено чи відкрито виконавче провадження; кредитними договорами не передбачено відступлення права вимоги без згоди ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин здійснення повної оплати за договорами відступлення на час або після їх укладення, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні заяви.

У судове засідання, призначене на 26.01.2021 учасники справи не з`явилися. Від представника ТОВ «Фінансова Компанія Інвест-Кредо» - адвоката Панчук А.В. надійшла заява, в якій вона просить розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_1 без представника товариства, в задоволенні апеляційної скарги просить відмовити, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. До апеляційної скарги адвокат Панчук А.В. додала письмові пояснення.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судові засідання, призначенні на 12.01.2021 та 26.01.2021 не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час і місце розгляду справи на адресу, яка зазначена в заявах та в апеляційній скарзі ( АДРЕСА_1 ). Поштові відправлення із судовими повістками про виклик до суду на 26.01.2021 повернулися на адресу суду із відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою».

У п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України зазначено, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005, в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Крім того, в своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Колегія суддів враховує, що ОСОБА_1 , подавши 30.09.2020 апеляційну скаргу, отримав лише увалу апеляційного суду від 04.11.2020 про продовження строку усунення недоліків апеляційної скарги, натомість ухвалу про відкриття апеляційного провадження та судові повістки про виклик до суду він не отримував. ОСОБА_2 також відомо про розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 31.08.2020, що підтверджується тим, що копію згаданої вище ухвали від 04.11.2020 в інтересах ОСОБА_1 отримала його дружина - ОСОБА_2 , а також її заявою про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_1 , поданою за день до судового засідання, призначеного на 12.01.2021.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч 1, 2, 4 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Особи, що беруть участь в справі, не мають прямого юридичного обов`язку сприяти суду в правильному і своєчасному розгляді і вирішенні цивільної справи, проте зобов`язані утримуватися від дій, здатних перешкоджати досягненню названих завдань.

З огляду на те, що апеляційна скарга була подана ОСОБА_1 , внаслідок чого відповідно до вимог закону про добросовісну поведінку він повинний цікавитись її розглядом і утримуватись від дій, що перешкоджають в її розгляді, та з метою дотримання розумних строків розгляду справи, не отримання ним та ОСОБА_2 на протязі тривалого часу судових повісток колегія суддів, виходячи з необхідності першочергового забезпечення завдання цивільного судочинства, вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи, які повідомлялись за вказаною у справі адресою.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскільки у зобов`язанні відбулася заміна кредитора на підставі договору про відступлення прав вимоги, наявні правові підстави для задоволення заяви про заміну стягувача ПАТ «Дельта Банк» на правонаступника ТОВ «Фінансова Компанія Інвест-Кредо».

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 21.11.2011 позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 від 16.02.2007 в сумі 157 427,83 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 від 26.12.2005 в сумі 138 838,94 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судовий збір в розмірі 1 700,00 грн (а.с.93-94 т.1).

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 27.12.2011 рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 21.11.2011 в частині задоволення позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» про стягнення з ОСОБА_1 неустойки в розмірі 500,00 грн. за кредитним договором №0 від 16.02.2007 та солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у розмірі 500,00 грн. за кредитним договором №0 від 26.12.2005 скасовано і ухвалено нове рішення, яким в цій частині відмовлено у задоволені позову. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін (а.с.133-134 т.1).

Згідно умов Договору №2227/К/1 про відступлення прав вимоги від 15.04.2020, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія Інвест-Кредо», Банк відступив новому кредитору право вимоги до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів, зазначених у Додатку №1 (а.с.13-21 т.2).

Відповідно до Витягу з Додатку №1 до Договору №2227/К/1 про відступлення прав вимоги від 15.04.2020, право вимоги ПАТ «Дельта Банк» відступив, в тому числі щодо боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за кредитними договорами №0 від 26.12.2005 та №0 від 16.02.2007.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 442 ЦК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Згідно з частиною першою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

У ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Вказаний висновок висловлений у постанові Верховного суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі №2-3627/09.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви про заміну стягувача в даній цивільній справі.

Одним із доводів апеляційної скарги є те, що ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_2 не було належним чином повідомлено про розгляд справи судом першої інстанції, однак, такі доводи, на думку колегії суддів є необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції вчиняв усі можливі заходи для повідомлення учасників справи про її розгляд, зокрема, двічі направляв на адресу боржників судові повістки, які повернулися на адресу суду із відміткою пошти «за закінченням встановленого строку зберігання».

Копію оскаржуваної ухвали отримано особисто як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2 , через одинадцять днів після її постановлення.

Крім того, відповідно до частини 3 ст. 442 ЦПК України, суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не зазначено жодних обставин, які свідчать про те, що унаслідок задоволення судом заяви ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» про заміну стягувача у даній цивільній справі порушені права самого скаржника.

Колегія суддів бере до уваги поведінку ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо неотримання ними судових повісток також і на стадії апеляційного перегляду справи, яка свідчить про їх свідоме ухилення від розгляду заяви як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції.

Інша позиція апелянта щодо відсутності в матеріалах справи доказів переходу права вимоги від ПАТ «УкрСиббанк» до ПАТ «Дельта Банк» та від ПАТ «Дельта Банк» до ТРОВ «Фінансова Компанія Інвест-Кредо» відхиляється колегією суддів з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, ухвалами Вінницького районного суду Вінницької області від 28.12.2012 проведено заміну сторони виконавчого провадження по виконанню виконавчих листів б/н виданих 25.07.2012 Вінницьким районним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» боргу в сумі 297966,77 грн., а саме замінено стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на ПАТ «Дельта Банк» (а.с.156,175 т.1).

Задовольняючи заяви про заміну сторони виконавчого провадження суд першої інстанції виходив з того, що на підставі укладеного 08.12.2011 між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «УкрСиббанк» договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі до боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згадані ухвали суду не оскаржувалися та набрали законної сили.

Тому за вказаних обставин підстав для дослідження правомірності переходу права вимоги від ПАТ «УкрСиббанк» до ПАТ «Дельта Банк» в суду апеляційної інстанції не має.

Що стосується переходу права вимоги від ПАТ «Дельта Банк» до ТОВ «Фінансова Компанія Інвест-Кредо», то колегія суддів не бере до уваги посилання апелянта на постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17.01.2020 у справі №916/2286/16 та постанову Верховного Суду від 20.02.2019 у справі №910/16109/14, оскільки до Договору №2227/К/1 про відступлення прав вимоги від 15.04.2020 у даній справі додано копію платіжного доручення №13 від 10.04.2020 на суму 22 374 870,53 грн на підтвердження обставин здійснення повної оплати за Договором відступлення, як обумовлено сторонами у п 4.1 договору, що свідчить про належне виконання заявником своїх зобов`язань за договором.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що кредитними договорами не передбачено відступлення права вимоги без згоди ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , однак, вказані твердження є надуманими, оскільки наявність такої згоди кредитними договорами, які наявні в матеріалах справи, та за якими відбулася передача прав вимоги, не передбачена, а відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Не беруться до уваги колегією суддів доводи ОСОБА_1 з приводу того, що суд першої інстанції не вказав за яким саме виконавчим провадженням здійснюється заміна стягувача, оскільки вищезгадана норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер і в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Доводи апеляційної скарги про розгляд заяви неповноваженим складом суду не заслуховують на увагу, оскільки норми ЦПК України не містять вимог щодо розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження тим самим складом суду, який розглядав справу по суті.

Твердження апелянта про те, що ухвала виготовлена іншою особою, а суддею порушено таємницю нарадчої кімнати є голослівними, оскільки не підтверджуються матеріалами справи.

Інші доводи апеляційної скарги не свідчать про незаконність оскаржуваної ухвали.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Згідно із ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу, а судове рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 374, 375, 382-384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 31 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.Ю. Береговий

О.В. Ковальчук