Справа № 171/643/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 листопада 2021 року м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Хоруженко Н.В., за участю секретаря - Харченко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг, -

ВСТАНОВИВ:

30.03.2021 року позивач КБ «ПриватБанк» у особі представника Гребенюк Олександра Сергійовича звернувся до Апостолівського раойнного суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг у якому просив стягнути з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг від 29.06.2016 року, яка станом на 08.03.2021 року становить 38025,51 грн. та сплачений при зверненні до суду судовий збір у сумі 2270 грн. Вимоги за позовом обґрунтовано тим, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 29.06.2016 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Позивач публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує зазначені Умови які є публічною офертою, що містять умови та правила надання банком послуг. Отже, підписавши заяву між сторонами був укладений договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить умови договору банківського рахунку та кредитного договору. Згідно ст. 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунку банк здійснює платежі з рахунку клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів,, банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.. Права та обов`язки сторін пов`язані з кредитуванням рахунка визначаються положенням про позику та кредит, якщо інше не встановлено договором або законом. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку, у подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 39000 грн., що передбачено п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4, а тому відповідач як власник рахунку був зобов`язаний слідкувати за витратами коштів з метою запобігання Овердрафту. Банк свої зобов`язання за договором виконав, однак відповідач не надав своєчасно коштів на для погашення зобов`язання, чим порушив права позивача, а тому позивач звернувся до су з вказаним позовом та просить його задовольнити.

Ухвалою суду від 08.04.2021 року відкрито спрощене провадження по даній справі.

19.04.2021 року на адресу суду надійшов відзив на позов, складений представником відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 , згідно якого просить у задоволенні позову відмовити з тих підстав, що відповідач не погоджується з вимогами щодо стягнення з нього заборгованості за кредитом, оскільки у період з 24.02.2017 року по 06.03.2017 року відповідач перебував на стаціонарному лікуванні в Головному медичному клінічному центрі МО України, саме 24.02.2017 року змінено кредитний ліміт відповідача 15 разів на день, а пізніше з його картки викрадено кошти. Віз звертався з відповідними заявами до банку та до правоохоронних органів, однак заходи вжито не було, з його картки продовжували стягуватись кошти. У разі незаконного списання коштів з рахунку, банк зобов`язаний переказати на рахунок клієнта відповідну суму коштів грошей власним коштом. Тому просив у задоволенні позову відмовити.

20.05.2021 року на адресу суду надішла відповідь на відзив на позов, згідно якої просили позо задовольнити, оскільки між сторонами укладено кредитний договір, відповідачу було відкрито картковий рахунок, ключем до якого є пластикова картка, яку відповідач отримав та мобільний телефон який вказав відповідач, чим відповідачу було надано можливість здійснювати дистанційне обслуговування. Таким чином банк забезпечив відповідачу можливість доступу до карткового рахунку різними можливими шляхами, зокрема за допомогою карти та фінансового телефону на який приходить динамічний ОТП пароль. До суду надано виписку з рахунку, з якої вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали, а отже отримував карту «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій не можливо без цієї картки. Також з виписки видно що відповідач здійснював погашення заборгованості. Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними доказами по справі, наданий позивачем розрахунок відповідачем не спростовано. В законодавстві закріплена презумпція правомірності правочину. Ключову роль грає не сума стартового кредиту, а заборгованість клієнта.

У судове засідання сторони не з`явились, по час та місце слухання справи повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили, у зв`язку з чим справу розглянуто у їх відсутність.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За положеннями ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

В судовому засіданні встановлено, що 29.06.2016 року відповідач ОСОБА_1 підписав надану співробітником АТ «КБ «ПриватБанк» анкету заяву від29.06.2016 року про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанк ( а.с.12).

Надана на підтвердження факту укладення з відповідачем кредитного договору анкета - заява про приєднання до умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку містить особисту інформацію відповідача, а саме прізвище, ім`я, по батькові, серію та номер паспорта, ІНН, адресу проживання, адресу реєстрації, номери засобів зв`язку. Окрім цього, в анкеті - заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування, разміщеними в рекламному буклеті, становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення, з його умовами, екземпляр договору про надання банківських послуг згодон отримати шляхом самостійного роздрукування з офіційного сайту ПриватБанк. Зобовязався виконувати умовиУмов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитись з його змінами. Також міститься запис, що умови кредитування йому роз`яснено, рекламний буклет з тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговувавння та кредитування він отримав. Але в даній анкеті-заяві не зазначено які саме банківській послуги запропоновано відповідачу, яку картку йому запропоновано та номер отриманої картки.

Позивачем до позову додано розрахунок заборгованості за договором №б/н від 29.06.2016 року, укладеного між Приват Банком та клієнтом відповідачем станом на 08.03.2021 року заборгованість відповідача перед АТ КБ «Приватбанк» склала 38025,51 грн. яка складається з: 38025,51 грн. заборгованість за тілом кредит; у тому числі заборгованість за простроченим тілом кредиту 38025,51 грн.

Крім того, представником позивача до матеріалів справи було долучено виписку за договором№ б/н , довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 .

Суд звертає увагу, що згідно наданих довідок, старт карткового рахунку зазначено 27.04.2016 року, тобто до підписання анкети-заяви від 29.06.2016 року.

Перша операція по цій картці здійснена 29.06.2016 року, деталі операції переказ коштів у відділенні банку по проспекту Миру у м. Кривий ріг на суму 20,00 грн., після чого залишок після операції склав 20,00 грн.

Тобто не зазначено, що було встановлено кредитний ліміт, його розмір, а кошти на картці виникли внаслідок переказу коштів відповідачем.

Надана позивачем анкета не містить будь - якої інформації щодо розміру процентної ставки за користування кредитними коштами.

Жодних доказів того, що 29.06.2016 року відповідачу було видано саме кредитну картку "Універсальна", із встановленим на ній кредитним лімітом - матеріали справи не містять.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості неможливо вважати доказом надання відповідачу кредитних коштів, оскільки розрахунок сум заборгованості за кредитом та відсотками не є підтвердженням руху коштів на картковому рахунку.

Крім того, банком надано витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" в якому зазначено умови обслуговування кредитних карт "Універсальна" - "Універсальна, 30 днів пільгового періоду", "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", "Універсальна Contract" та "Універсальна Gold ", проте матеріали справи не містять відомостей щодо виду отриманої позичальником кредитної картки, тому суд позбавлений можливості визначити розмір відсоткової ставки за користування кредитними коштами.

Також, на підтвердження позовних вимог Банком надано витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ "Приватбанк" , які не містять підпису Позичальника.

Верховний Суд України у справі № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року висловив правову позицію з приводу того, що за частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Зазначена правова позиція міститься і в постанові Верховного суду України від 22 березня 2017 року (справа № 6-2320цс16).

Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту укладання між сторонами у належній формі кредитного договору, оскільки надані позивачем Умови та Правила отримання банківських послуг не містять відомостей про дату їх прийняття, а також підпису відповідача, тому позивачем не доведено, що під час підписання анкети про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку відповідач ОСОБА_1 був ознайомлений саме з цими Умовами та Правилами, а тому суд не може прийняти їх як належний та допустимий доказ.

Також, позивачем не надано доказів на підтвердження отримання кредитної картки позичальником, що є предметом розгляду даної справи, оскільки в анкеті-заяві відсутні позначки про отримання карти.

Таким чином, суд приходить до висновку, що із наданої позивачем анкети-заяви не можна дійти беззаперечного висновку, що відповідач мав намір укласти саме кредитний договір, враховуючи відсутність у анкеті-заяві зазначення про оформлення ОСОБА_1 саме кредитної картки та визначення розміру кредитного ліміту.

Подана Банком на підтвердження позовних вимог анкета-заява, не підтверджує, а навпаки спростовує обставини викладені Банком у своєму позові, що 29.06.2016 року відповідач уклав з позивачем кредитний договір.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що АТ КБ «ПриватБанк», не надано суду належних та допустимих доказів оформлення та укладання між сторонами кредитного договору б/н від 29.06.2016 року, з досягненням сторонами згоди в належній формі з усіх істотних умов, отримання кредитної картки, тощо, які б свідчили про волевиявлення відповідача укласти кредитний договір та отримати відповідно кредитні кошти. Докази, що відповідають вимогам ст.ст. 76-80 ЦПК України, суду не надані.

Враховуючи те, що за матеріалами справи неможливо встановити розмір кредитного ліміту встановленого на картку, суд позбавлений можливості визначити розмір заборгованості за договором, оскільки його розрахунок виходить безпосередньо з розміру наданого банком кредиту. Таким чином, представлений банком розрахунок заборгованості у розмірі 63508,20 грн., суд не може прийняти до уваги.

З огляду на викладене та враховуючи те, що надані банком докази не підтверджують надання відповідачу кредиту, оскільки суперечать один одному, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк" в повному обсязі.

Оскільки у задоволенні вимог АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено в повному обсязі, то судові витрати по справі не стягуються з відповідача та покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76-81, 83, 141, 263, 274-279 ЦПК України, суд,- У Х В А Л И В:

У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити в повному обсязі.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області.

СуддяН. В. Хоруженко