Справа №443/850/19
Провадження №2/443/401/21
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

08 листопада 2021 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Равлінка Р.Г.,

секретар судового засідання Рибакова І.І..,

провів у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Жидачеві розгляд справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності, -

за участю:

позивачки ОСОБА_1

представника позивачки адвоката Лешеги В.В.

встановив:

Позивачка, ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом в якому просить встановити, факт належності її батьку ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 про право особистої власності на жилий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , встановити, факт її постійного проживання разом із ОСОБА_4 , на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 та визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_1 .

Обґрунтування вимог.

В обгрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що 25.03.2019 вона звернулася до Жидачівського районного суду Львівської області із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу . Ухвалою Жидачівського суду від 06.05.2019 їй було відмовлено у відкритті провадження у справі у зв`язку з тим , що у даному випадку виник спір щодо права власності спадкодавця на жилий будинок і необхідно доказати належність ОСОБА_3 , спадкового майна, а саме житлового будинку з надвірними спорудами у АДРЕСА_1 . Відповідачка по справі ОСОБА_2 її рідна сестра. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько, позивачки ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її мати - ОСОБА_4 , які до дня смерті проживали та були зареєстровані у АДРЕСА_1 . Після смерті матері у визначений законом термін вона звернулася до Жидачівської ДНК з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак постановою №132/02- 31 від 19.03.2019 Жидачівською ДНК їй було у цьому відмовлено, оскільки у правовстановлюючому документі, свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок від 20.03.1989 зазначено: «....будинок з надвірними спорудами у АДРЕСА_1 , дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є « ОСОБА_3 », у той час як у свідоцтві про смерть прізвище її батька вказано « ОСОБА_5 ». Отримавши постанову про відмову ДНК вона звернулася до Жидачівської районної ради, яка видавала цей документ, однак у внесенні виправлень їй було відмовлено. Те , що правовстановлюючий документ належить саме її батькові, ОСОБА_3 підтверджується довідкою № 157 від 22.03.2019 виданою Чертізькою сільською радою, з якої вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_3 являються однією і тією ж особою. Ця обставина також підтверджується довідкою №158 від 22.03.2019 Чертізької сільської ради з якої вбачається, що її батьки проживали разом у спадковому будинку, вели підсобне господарство. Як вбачається з свідоцтва про народження, її батько ОСОБА_3 , народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у с. Дубравка Жидачівського районуну Львівської області. Відповідно до військового квитка батька та довідки з військкомату, батько призивався до служби в армії з с. Дубравка Жидачівского району, а з трудової книжки вбачається, що він працював у Подорожнянському руднику. Таким чином, її батько, ОСОБА_3 , проживав у спадковому будинку все своє життя, народився у с. Дубравка Жидачівського району, працював за місцем проживання, призивався до війська за місцем проживання і йому належить свідоцтво про право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 . Наведені вище обставини підтверджуються довідкою з сільської ради про те , що будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 дійсно належав її батькові ОСОБА_3 , витягом з погосподарської книги. Як вбачається, свідоцтво про право власності на спадковий будинок від 20.03.1989 спірне домоволодіння відноситься до суспільної групи колгоспний двір, в якому відповідно до витягу з по господарської книги станом на 30.06.1990 були прописані та проживали її батьки та вона. Оскільки будинок з надвірними спорудами, був колгоспним двором, то спадщина після смерті його членів не відкривалася. Відповідачка по справі за оформленням спадщини не зверталася і звертатися не буде, а також відмовляється від належної їй долі у спадковому майні у її користь. Вона, позивачка по справі, від народження і по сьогоднішній день постійно проживає та зареєстрована у спадковому будинку, а також на день смерті батьків проживала разом з ними і фактично прийняла спадщину і вступила в управління спадковим майном. Оскільки, станом на 30.06.1990 вона проживала та була зареєстрована у спадковому будинку разом з батьками, відтак вона являється членом колгоспного двору і їй належить 1/3 частка в майні цього двору. ЇЇ мати, ОСОБА_4 на день смерті батька проживала разом з ним, фактично прийняла спадщину та вступила в управління спадковим майном, відтак, їй належало 2/3 частини цього господарства. Оскільки на момент смерті матері, вона проживала разом з нею була там зареєстрована, тому фактично прийняла спадщину і вступила в управління спадковим майном. Вважаючи, що її спадкові права порушено звернулася до суду із даним позовом.

Процесуальні рішення, постановлені по справі.

Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Коліщук З.М. від 01.07.2019 прийнято справу до розгляду та відкрито провадження у справі. Підготовче судове засідання призначено на 17.07.2019 /а.с.35-36/.

Довідкою від 17.07.2019 цивільну справу знято з розгляду у зв`язку з тим, що суддя перебувала в нарадчій кімнаті по іншій справі /а.с.43/.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи від 25.08.2020 головуючим суддею визначено Равлінка Р.Г. /а.с.47/.

Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінка Р. Г. від 24.09.2020 цивільну справу прийнято до розгляду та призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 17.11.2020 /а.с.48 -49/.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 17.11.2020 підготовче засідання відкладено на 12.03.2021 у зв`язку з неявкою сторін /а.с.62/.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 12.03.2021 закрито підготовче провадження у справі . справу призначено до розгляду по суті на 04.06.2021 /а.с.68-69/.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 04.06.2021 залучено до участі у справі правонаступника відповідача Чертізької сільської ради Жидачівського району Львівської області Журавненську селищну раду Жидачівського району Львівської області. Судове засідання відкладено на 29.07.2021 /а.с.80-81/.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 29.07.2021 справу розглядом відкладено на 07.10.2021 у зв`язку з неявкою сторін /а.с.85/.

07.10.2021 розгляд справи відкладено на 08.11.2021 у зв`язку з неявкою відповідачки /а.с.98-99/.

Розгляд справи по суті відбувся 08.11.2021 за участю позивачки ОСОБА_1 та її адвоката Лешеги В.В.

Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі.

Позивачка ОСОБА_1 та її адвокат Лешега В.В. судовому засіданні заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити з мотивів наведених у позові.

Відповідачка ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилася, заяв чи клопотань на адресу суду не надходило.

Представник відповідача, Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, та про відсутність інформації, яка була б підставою щодо заперечення стосовно предмету даної заяви.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суду пояснили, що ОСОБА_3 , дійсно на праві влансості належав будинок у АДРЕСА_1 , також пояснили, що позивачка по справі ОСОБА_1 , постійно проживала із матеір`ю ОСОБА_4 , до дня смерті, що наступила 06.09.2018.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки та її представника, також та свідків, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно витягу з погосподарської книги Чертізької сільської ради за 1986-1990 роки, від 29.05.2019 № 252, станом на 30.06.1990 в погосподарській книзі с. Дубравка в господарстві за №419, яке відноситься до колгоспного двору, були зареєстровані та проживали ОСОБА_3 , ОСОБА_4 дружина, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 дочка /а.с. 19/.

Відповідно до технічного паспорту на жилий будинок в АДРЕСА_1 , рік побудови 1929 /а.с.11-13/.

Згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 20.03.1989, виданого виконкомом Жидачівської районної Ради народних депутатів, цілий жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 дійсно належав на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_3 .. Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Жидачівської районної Ради народних депутатів № 90 від 16.03.1989. /а.с.9/.

Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Чертізької сільської ради від 29.05.2019 №251, житловий будинок по АДРЕСА_1 (стара назва АДРЕСА_1 ) належить ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.18/.

Згідно довідки виданої 22.03.2019 № 157, виконавчим комітетом Чертізької сільської ради Жидачівського району Львівської області, про те, що ОСОБА_3 вказаний у свідоцтві про право власності на жилий будинок від 20.03.1989 та ОСОБА_3 , зазначений у свідоцтві про смерть серія НОМЕР_1 являється однією і тією ж особою /а.с.20/.

Відповідно до відповіді Жидачівської районної ради від 22.03.2019 № 161 ОСОБА_1 повідомлено, що відповідно до ст. 43 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішення питання щодо внесення змін у свідоцтво про право власності на жилий будинок у зв`язку з наявними розбіжностями у прізвищі батька не належить до компетенції районної ради. /а.с.95/

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 від 02.08.1969, виданого Журавненською селищною радою Жидачівського району, ОСОБА_3 та ОСОБА_9 02.08.1969 одружилися, про що зроблено відповідний запис за № 90. Після одруження дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_10 » /а.с.6/.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 02.07.1977 ОСОБА_11 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що зроблено запис № 17, її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 /а.с.28/.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 12.09.2007 виданого Чертізькою сільською радою Жидачівського району Львівської області, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 зареєстрували шлюб 12.09.2007 про що зроблено запис № 1, прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_13 » /а.с.29/.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 18.03.2006 виданого Чертізькою сільською радою Жидачівського району Львівської області, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 75 років, про що зроблено запис № 6/а.с.93/.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 07.09.2018 виданого виконавчим комітетом Чертізької сільської ради Жидачівського району Львівської області, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у віці 81 рік, про що зроблено запис № 15 /а.с.7/.

Згідно довідки виданої 22.03.2019 № 158 виконавчим комітетом Чертізької сільської ради Жидачівського району Львівської області, ОСОБА_1 , яка зареєстрована в АДРЕСА_2 , проживала без реєстрації в АДРЕСА_1 разом зі своєю мамою ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та батьком ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . Вони разом вели підсобне господарство та вона займалася їх похоронами /а.с.21/.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 12.03.2004 виданого райвідділом РАЦС Львівської області, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 про що зроблено запис № 16, його батьками є ОСОБА_14 та ОСОБА_15 /а.с.23/.

Постановою завідувача Жидачівською ДНК Матусек В.В., від 19.03.2019 №132/02-31, ОСОБА_1 , відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що в свідоцтві про смерть та в правовстановлюючих документах на майно наявні розбіжності: « ОСОБА_5 », « ОСОБА_5 ». /а.с.8/.

При вирішенні вимог судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно роз`яснення п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо

породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Як роз`яснено в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у Свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України(статті1218,1231 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

За змістом статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Статтями 2,3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивачки за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що вона не проживала зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявницею та оцінені судом.

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові у справі № 484/747/17 від 10 січня 2019 року.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

У відповідності до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи.

З врахуванням вищенавденого, суд приходить до висновку, що Свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , видане 20.03.1989 виконкомом Жидачівської районної Ради народних депутатів на ім`я « ОСОБА_3 » належить ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , підтверджується зібраними і дослідженими письмовими доказами, поясненнями свідків, які сумнівів у своїй належності та допустимості не викликають.

Встановлення вищевказаних юридичних фактів має для позивачки юридичне значення, оскільки дає їй можливість для реалізації свого права щодо оформлення спадщини після смерті матері ОСОБА_4 .

Відтак, враховуючи наведене, суд приходить до переконливого висновку в підставності позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання за нею права власності на спірний житловий будинок виходячи з наступного.

Судом встановлено, що членами колгоспного двору були позивачка по справі та її батьки, яким належало по 1/3 частки в майні колгоспного двору. Першим ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_3 , спадкоємцями першої черги після його смерті були позивачка по справі ОСОБА_1 , яка є його донькою, а також дружина спадкодавця та мати позивачки ОСОБА_4 , які на момент смерті спадкодавця проживали разом із ним, а тому в розумінні статті 1268 ЦК України вважаєються такими, що фактично прийняли спадщину. Відтак позивачка та її мати фактично після смерті ОСОБА_3 успадкували по 1/6 (1/3:2) частки в майні колгоспного двору та таким чином стали власницями Ѕ частки в майні колгоспного двору кожна, оскільки кожній належало також по 1/3 частки в майні колгоспного двору. (1/3+1/6).

Другою ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачки ОСОБА_4 , єдиним спадкоємцем, який вчасно прийняв спадщину у встановленому законом порядку, була позивачка ОСОБА_1 , відтак після смерті матері позивачка фактично успадкувала частку ОСОБА_4 та стала власницею цілого спірного будинколодвіння (1/2+1/2).

Таким чином, враховуючи, що позивачка оформити право власності на спірний житловий будинок, в нотаріальному порядку не має можливості, у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, а тому враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 4,5,12,13,81,259,263-265,268, 315 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності задовольнити.

Встановити, факт належності ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 про право особистої власності на жилий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , виданого 20.03.1989 виконкомом Жидачівської районної Ради народних депутатів на ім`я « ОСОБА_3 ».

Встановити, факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 разом із ОСОБА_4 , на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Львівського апеляційного суду через Жидачівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відповідно до частини 6 ст. 259 та частини 1 ст. 268 ЦПК України складання повного рішення суду відкладено на десять днів.

У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 18.11.2021.

Суддя Р.Г. Равлінко