Справа № 545/3033/20
Провадження № 2/545/230/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2021 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Потетій А.Г.,

при секретарі Плескач І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , про часткове скасування Державного акта на право власності на земельну ділянку та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , про часткове скасування Державного акта на право власності на земельну ділянку та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивачу на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2.0 га на території Микільської сільської ради Полтавського району Полтавської області для ведення особистого селянського господарства, кадастровий № :00:002:0020.

Право власності підтверджується Державним актом Серія ЯЖ №501781 виданого на ім`я ОСОБА_3 (« ОСОБА_4 » - дівоче прізвище позивача) на підставі Розпорядження голови Полтавської райдержадміністрації від 31.10.2007 року №765, зареєстрованого в Книзі реєстрації Державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №54 від 09.07.2008 року.

Виявилось, що на дану земельну ділянку вже зареєстровано право власності за ОСОБА_5 , але за іншим кадастровим номером, а саме №:00:020:0008, тобто існує накладка за даними Державного земельного кадастру в зв`язку з чим позивачем направлено до відповідача Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області заяву про надання дозволу на перенесення земельної ділянки на інше місце, на що отримала відмову, в зв`язку з посиланням відповідача на те, що сільська рада не наділена повноваженнями по перенесенню земельної ділянки та рекомендували звернутись до суду.

Фактично даною земельною ділянкою користується ОСОБА_5 , а позивач в свою чергу позбавлений можливості користуватися належною їй земельною ділянкою.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням вирішити питання щодо належності земельної ділянки та фактичного встановлення її права власності на неї, в разі неможливості вирішення питання виділення мені аналогічної, рівноцінної земельної ділянки із земель комунальної власності, але до цього часу дане питання не вирішене.

В судове засідання позивач не з`явилася, надіславши на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та прохала задовольнити.

Представника відповідача Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність. У відзиві на позовну заяву представник відповідача - Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що повноваження органів місцевого самоврядування у сфері земельних відносин, закріплені в Земельному кодексі України.

Згідно ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у встановлених розмірах.

ОСОБА_1 скористалася таким правом та на праві приватної власності отримала земельну ділянку площею 2.0 га за межами населених пунктів Микільської сільської ради Полтавського району Полтавської області для ведення особистого селянського господарства, кадастровий № :00:002:0020.

Дане право підтверджується Державним актом Серія ЯЖ №501781 виданого на ім`я ОСОБА_3 (« ОСОБА_4 » - дівоче прізвище позивача) на підставі Розпорядження голови Полтавської райдержадміністрації від 31.10.2007 року №765, зареєстрованого в Книзі реєстрації Державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №54 від 09.07.2008 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 116 ЗК України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. В даному випадку позивач має у власності земельну ділянку в межах встановлених законом норм, а саме 2,0 га для ведення особистого селянського господарства.

Зазначає, що відповідно до ст. 122 ЗК України до повноважень сільської ради не належить передача земельних ділянок у власність або користування за межами населених пунктів.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5 надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала, просила задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку що позов підлягає до задоволення.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2.0 га за межами населених пунктів Микільської сільської ради Полтавського району Полтавської області для ведення особистого селянського господарства, кадастровий № :00:002:0020.

Відповідно до Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» у Полтавській області у Полтавському районі Микільська та Терешківська сільські ради рішеннями від 5 і 10 липня 2017 року об`єдналися у Терешківську сільську територіальну громаду з адміністративним центром у селі Терешки включивши до її складу села Безручки, Бузова Пасківка, Ваці, Зінці, Кашубівка, Клюшники, Копили, Курилехівка, Мале Микільське, Марківка, Микільське та Цибулі.

Право власності позивача підтверджується Державним актом Серія ЯЖ №501781 виданого на ім`я ОСОБА_3 (« ОСОБА_4 » - дівоче прізвище позивача) на підставі Розпорядження голови Полтавської райдержадміністрації від 31.10.2007 року №765, зареєстрованого в Книзі реєстрації Державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №54 від 09.07.2008 року.

Прізвище позивача « ОСОБА_4 » змінено на « ОСОБА_6 » на підставі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 11.08.2009 року. /т. 1 а.с. 22/

На надану позивачу земельну ділянку вже зареєстровано право власності за ОСОБА_5 , але за іншим кадастровим номером, а саме №:00:020:0008, тобто існує накладка за даними Державного земельного кадастру в зв`язку з чим позивачем направлено до Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області заяву про надання дозволу на перенесення земельної ділянки на інше місце, на що отримала відмову, у зв`язку з посиланням відповідача на те, що сільська рада не наділена повноваженнями по перенесенню земельної ділянки та рекомендували звернутись до суду.

Фактично наданою позивачу земельною ділянкою користується ОСОБА_5 , а позивач в свою чергу позбавлений можливості користуватися належною їй земельною ділянкою.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням вирішити питання щодо належності земельної ділянки та фактичного встановлення її права власності на неї, в разі неможливості вирішення питання виділення мені аналогічної, рівноцінної земельної ділянки із земель комунальної власності, але до цього часу дане питання не вирішене.

Частиною 2 статті 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Статтею 155 ЗК України встановлено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Збитки, завдані власникам земельних ділянок внаслідок видання зазначених актів, підлягають відшкодуванню в повному обсязі органом, який видав акт.

Частиною 4 статті 22 ЦК України визначено, що на вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до ст. 12 ЗК України, є компетенцією відповідної сільської ради.

Статтею 77 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що шкода, заподіяна фізичним особам в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності органів місцевого самоврядування, відшкодовується за рахунок коштів місцевого бюджету, а в результаті неправомірних рішень, встановленому законом. Спори про поновлення порушених прав фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

Верховний суд України у цивільній справі № 6-2510 цс 15 визначив, що рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 ЦК України та пред`являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підгрунтям і метою пред`явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи (зокрема й права власності на землю), що виникло в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно ч.2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав.

На підставі викладеного суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 14, 41 Конституції України, ст. ст. 4, 5, 19, 30, 175, 176, 177 ЦПК України, ст. ст. 116, 118, 140,153, 155 ЗК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати частково Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №501781 від 09.07.2008 р. виданий ОСОБА_3 09.07.2008 року на підставі Розпорядження голови Полтавської райдержадміністрації від 31.10.2007 року в частині «план меж земельної ділянки кадастровий номер земельної ділянки :00:002:0020».

Зобов`язати Терешківську сільську раду Полтавського району Полтавської області із земель комунальної власності виділити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_2 виданий Полтавським РВ ГУМВС України в Полтавській області 19.09.2009 року, РНОКПП НОМЕР_3 ) земельну ділянку площею 2,0000 га, рівнозначну земельній ділянці з кадастровим номером :00:002:0020 площею 2,0000 га, для ведення особистого селянського господарства на території Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області для її безоплатної приватизації.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з моменту проголошення, а учасниками, що не були присутні при його проголошенні у той же строк з моменту отримання копії рішення.

Головуючий: А.Г. Потетій