Єдиний унікальний номер судової справи: 489/4329/20
Провадження № 22-ц/812/102/21 Суддя - доповідач апеляційного суду: Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2021 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Бондаренко Т.З., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання - Цуркан І.І.,

за участю: представників відповідачів - Євлоєвої Н.Р. , Карпенко О.В. , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 грудня 2020 року, ухваленого під головуванням судді - Коваленка І.В. в приміщенні того ж суду по справі за позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету Миколаївської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про захист порушених прав на житло,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2020 року позивачка звернулась до суду з позовом до виконавчого комітету Миколаївської міської ради (надалі - виконком ММР) ОСОБА_4, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , в якому просила визнати незаконним та скасувати рішення виконкому ММР від 12 серпня 2020 року за № 680 та визнати недійсним виданий ОСОБА_4 ордер на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог, позивачка зазначала, що рішенням виконкому ММР № 774 від 27 грудня 1999 року її взято на квартирний облік до загальної черги, рішенням № 1280 від 26 грудня 2014 року включено до списку на першочергове отримання жилих приміщень. Відповідно до рішення виконкому ММР № 427 від 27 травня 2020 року ОСОБА_4 взято на квартирний облік до загальної черги та одночасно включено спису на першочергове отримання жилих приміщень. Рішенням виконкому № 680 від 12 серпня 2020 року ОСОБА_4 надано однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 на склад сім`ї із 5 осіб та видано ордер.

Посилаючись на те, що черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік, а вона як особа, яка раніше була взята на квартирний облік від одержання вказаного житлового приміщення не відмовлялась, крім того зазначене житло їй не пропонувалось, чим були порушені її житлові права на отримання житлового приміщення в порядку черговості, просила визнати незаконним та скасувати рішення виконкому ММР від 12 серпня 2020 року за № 680 та визнати недійсним виданий ОСОБА_4 ордер на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 грудня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до виконкому ММР, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про захист порушених прав на житло відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що у виконкому ММР був відсутній обов`язок пропонувати спірну квартиру позивачці, оскільки її площа не відповідає нормам на сім`ю позивачки, а окремо ОСОБА_3 із заявою про надання їй житла у порядку тимчасового поліпшення житлових умов, не зверталась. Також, судом не встановлено підстав, передбачених ст. 59 ЖК УРСР та порушень порядку надання квартири ОСОБА_4 з сім`єю, відсутні і підстави для визнання ордеру недійсним.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_3 просила рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення її позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що неправильність встановлення судом обставин, які мають значення для справи, полягає в тому, що відсутні жодні допустимі докази повідомлення ОСОБА_3 про розподіл спірної квартири, від якої вона не відмовлялась, черга на отримання житла не переносилась, план розподілу житлової площі не складався і список громадян, яким передбачається надати жилі приміщення не вивішувався. Із заявою про надання квартири у порядку тимчасового поліпшення житлових умов вона не зверталась, оскільки взагалі не знала про наявність спірної квартири.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник відповідача ОСОБА_4 - адвокат Карпенко О.В. посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, просив апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 грудня 2020 року - без змін.

Представник виконкому Миколаївської міської ради - Євлоєва Н.Р. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.

У судове засідання ОСОБА_3 не з`явилась про місце й час розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Заслухавши суддю - доповідача, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону оскаржуване рішення в повній мірі відповідає.

З матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом, що ОСОБА_3 з 27 грудня 1999 року знаходиться на квартирному обліку в загальній черзі згідно з рішенням виконкому від 27 грудня 1999 року № 774 складом сім`ї одна особа.

В подальшому, на підставі рішення виконкому від 04 жовтня 2013 року № 833 включено до складу сім`ї її чоловіка, сина та доньку, а рішенням від 26 грудня 2014 року № 1280 її включено до списку на першочергове отримання житлових приміщень зі складом сім`ї п`яти осіб (вона, чоловік, син та дві дочки) (а.с.8,9).

Згідно витягу з рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 427 від 27 травня 2020 року та додатку до нього ОСОБА_4 зі складом сім`ї п`ять осіб (він, дружина, два сини, дочка) взято на квартирний облік до загальної черги на отримання житлових приміщень громадян, які потребують поліпшення житлових умов та включено до списку громадян, які користуються правом першочергового отримання житлових приміщень, на підставі його заяви від 31 березня 2020 року та підпункту 1 пункту 13, пункту 15 Правил обліку (а.с.45).

Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 12 серпня 2020 року № 680 ОСОБА_4 на склад його сім`ї надано із зняттям з квартирного обліку квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 16,6 кв.м. без балкону (а.с.44).

Інформація про квартиру, яку було надано ОСОБА_4 була розміщена на інтернет -порталі «Миколаївська міська рада» в розділі «Громадянам Житло» 05 червня 2020 року на виконання розпорядження міського голови від 03 квітня 2015 року № 59р., щодо розміщення оголошення стосовно вільного та готового розподілу житла (а.с.35).

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 140 Конституції України встановлено, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Відповідно до підпункту 2 пункту «а» частини 1 статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження, зокрема щодо обліку громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності; вирішення питань щодо використання нежилих приміщень, будинків і споруд, що належать до комунальної власності.

Стаття 47 Конституції України гарантує кожному право на житло, але це право, як і кожне інше, має цінність, якщо може бути реалізовано, саме тому державу зобов`язано забезпечити захист суб`єктивних прав та законних інтересів громадян.

Статтею 48 Конституції України задекларовано, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Відповідно до статті 31 ЖК УРСР громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони й інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як на підставу задоволення свої вимог, позивачка посилається на те, що її житлові права на отримання житлового приміщення в порядку черговості порушені, оскільки вона як особа, яка раніше була взята на квартирний облік від одержання вказаного житлового приміщення не відмовлялась, крім того зазначене житло їй не пропонувалось.

Так, за положеннями статті 43 ЖК УРСР громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Порядок визначення черговості надання громадянам жилих приміщень встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. З числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень.

Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень). Окремим категоріям громадян, які перебувають у загальній черзі, може бути надано перевагу в строках одержання жилих приміщень у межах календарного року взяття на облік.

Перелік громадян, які мають право на першочергове та позачергове отримання житлових приміщень, визначений статтями 45, 46 ЖК УРСР. Також передбачено, що громадяни, які мають право на позачергове одержання жилих приміщень, включаються до окремого списку.

Порядок надання жилих приміщень громадянам, які перебувають на квартирному обліку, врегульовано Правилами обліку громадян, потребуючих покращення житлових умов, та надання їм жилих приміщень, що затверджені постановою Ради Міністрів УРСР та Української республіканської ради професіональних союзів від 11.12.1984 № 470 (далі - Правила).

Відповідно до підпункту 1 пункту 39 зазначених Правил жилі приміщення надаються в порядку загальної черги, за винятком осіб, маючих право першочергового отримання цих приміщень.

Підпунктом 3 пункту 38 згаданих Правил встановлено, що черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття осіб, які потребують поліпшення житлових умов, на облік (включенням до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).

Згідно пункту 47 вищезазначених Правил громадяни, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, включаються в окремий список (додаток № 6). Рішення про включення в цей список приймається відповідно виконавчим комітетом місцевої Ради народних депутатів або адміністрацією підприємства, установи, організації чи органом кооперативної або іншої громадської організації і профспілковим комітетом. Рішення адміністрації (органу громадської організації) та профспілкового комітету затверджується виконавчим комітетом місцевої Ради народних депутатів. Про прийняте рішення повідомляється заінтересованим особам. Список громадян, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, вивішується для загального відома.

Пунктом 54 Правил передбачено, що в окремих випадках на прохання громадян, що перебувають на квартирному обліку (в першу чергу тих, у яких настала черговість на одержання жилих приміщень), та громадян, що користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, у порядку тимчасового поліпшення житлових умов їм може бути надане жиле приміщення, яке не відповідає вимогам, передбаченим пунктом 51 і абзацом першим пункту 52 цих Правил, або за розміром менше від рівня середньої забезпеченості громадян жилою площею в даному населеному пункті зі збереженням відповідно права перебування на обліку та в списках першочерговиків чи в списку позачерговиків.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зі складом сім`ї були взяті на квартирний облік на першочергове отримання житла як багатодітні сім`ї (які мають у своєму складі трьох і більше дітей) відповідно до підпункту 11 пункту 44 Правил, а саме позивач взята на облік з 26 грудня 2014 року, а відповідач з 27 травня 2020 року.

Встановлене свідчить про пріоритет в черзі на отримання житла ОСОБА_3 перед ОСОБА_4 .

Однак, 29 лютого 2020 року ОСОБА_3 відмовилась від запропонованої їй двокімнатної квартири у зв`язку з тим, що просила забезпечити її житловою площею згідно норм на склад сім`ї шість чоловік, а саме ( 3 - 4 кімнатною квартирою), крім того, просила не пропонувати їй однокімнатні квартири та гуртожитки, про що особисто надала заяву (а.с.34).

ОСОБА_4 ж однокімнатна квартира АДРЕСА_1 житловою прощею 16,6 кв.м. (меншою за нормою) без балкону була надана на склад сім`ї п`ять осіб за його заявою із зняттям його з квартирного обліку (а.с.44).

Інших заяв громадян щодо спірної квартири до виконкому Миколаївської міської ради не надходило, в тому числі і від позивачки для тимчасового поліпшення житлових умов.

З урахуванням встановленого та положень вказаних вище норм матеріального права суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність порушень з боку виконавчого комітету Миколаївської міської ради, житлових прав позивачки під час винесення рішення від 12 серпня 2020 року за № 680 про надання спірної квартири відповідачу, а відтак і відсутність підстав для визнання незаконним та скасування вказаного рішення виконавчого комітету.

Також є вірним висновок суду про відсутність підстав для визнання ордеру, який видано ОСОБА_4 на склад сім`ї п`ять осіб на квартиру АДРЕСА_1 з огляду на наступне.

На підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може видано лише на вільне жиле приміщення (ст. 58 ЖК УРСР).

Ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень (ст. 59 ЖК УРСР) .

Під час розгляду справи, не було доведено порушень з боку виконавчого комітету Миколаївської міської ради, житлових прав позивачки при винесені рішення від 12 серпня 2020 року за № 680 про надання спірної квартири відповідачу.

Доводи апеляційної скарги про те, що від спірної квартири позивачка не відмовлялась, оскільки їй не було запропоновано не заслуговують на увагу з огляду на наявність її заяви від 29 лютого 2020 року, а крім того, квартиру було надано відповідачу на склад сім`ї не в якості поліпшення житлових умов, а зі зняттям з квартирного обліку.

Інші в апеляційній скарзі доводи зводяться до підстав позову та які були предметом дослідження в суді першої інстанції, яким суд надав відповідну правову оцінку з урахуванням всіх фактичних обставин справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, і з якою погоджується колегія суддів.

Європейський як суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду, а тому апеляційна скарга на підставі ст. 375 ЦПК України підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду, яке ухваленням з додержанням норм матеріального та процесуального права - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381,382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: Т.З. Бондаренко

В.І. Темнікова

Повний текст постанови складено 25 січня 2021 року.