Справа № 452/3340/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"09" листопада 2021 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді Казана І.С.,

секретаря Макаревич Л.Р.,

із участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Самборі Львівської області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , - про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про визнання його таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 . У підтвердження заявлених позовних вимог посилається на те, що їй належить 3/5 частини вищезгаданої квартири, а саме 1/5 частина на підставі Свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 28.04.2006 року, 1/5 договору дарування від 30.01.2009 року, 1/5 свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.12.2007 року. Інші 1/5 належить ОСОБА_5 та 1/5 ОСОБА_4 ; сторони перебували у шлюбі, який за рішенням суду між ними розірвано і, з 2017 року відповідач фактично не проживає за спірною адресою. У зв`язку з тим, що відповідач фактично не проживає у вказаній квартирі, а лише зареєстрований, позивачу це створює перешкоди у розпорядженні та користуванні нею, вона несе суттєві витрати з оплати за комунальні послуги; тому просить у судовому порядку визнати відповідача таким, що втратив право на користування даним житлом.

Позивач у судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог посилалася на викладені у зверненні до суду обставини, наполягала на задоволенні позову виходячи із захисту права власності. Аналогічно її представник у минулому судовому засіданні підтримав позов.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, із відзивом на позов не звертався. Тому суд вважає за можливе розглядати справу в його відсутності на підставі наявних даних про права та взаємовідносини сторін у заочному провадженні, проти чого не заперечила позивач.

Треті особи ОСОБА_5 та ОСОБА_5 до суду не прибули і подали заяви про розгляд справи в їх відсутності, не заперечили щодо позову.

З`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного:

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до Цивільного Закону України позивач є суб`єктом права приватної власності, де в тому числі регламентовано право використовувати належне майно; власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків; захист права власності здійснюється судом.

Судом установлено, що ОСОБА_1 на праві приватної спільної часткової власності належить 3/5 частини квартири АДРЕСА_1 , а по 1/5 частині є власниками сини позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ; у квартирі, яка їм належить на праві спільної власності зареєстрований колишній чоловік ОСОБА_3 відповідач по справі, що підтверджується довідкою №3084, виданою 03.08.2021р. КП СМР «Жек».

Із рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 09.07.2021 року відомо, що шлюб між сторонами розірвано.

У судовому засіданні з пояснень позивача, а також із представлених письмових доказів установлено, що відповідач фактично не проживає в спірній квартирі з вересня 2017 року, витрат по утриманню житла та сплати комунальних послуг не несе, ніякої домовленості щодо подальшого користування житлом сторони не укладали, тому право власності позивача підлягає захисту судом шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від інших осіб шляхом, який власник вважає прийнятним; отже, позивач на власний розсуд може визначити яким шляхом необхідно усунути його порушене право, обравши усунення перешкод шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Вищевказані докази із наведеними нормами права в їх сукупності приводять суд до переконання, що відповідач не проживає в житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, що відповідно є підставою для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Окрім цього, судом узято до уваги, що реєстрація місця проживання відповідача в квартирі обмежує право позивача у здійсненні нею права володіння, користування та розпорядження майном, а тому згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; враховуючи викладене, задоволення позову власника про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, і є належним способом усунення перешкод у користуванні власністю, а вказане рішення суду - підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання; таким чином, зняття з реєстраційного обліку є наслідком задоволення вимоги позивача про визнання особи такою, що втратила право на житло.

За таких обставин, враховуючи вищезазначені положення матеріального права, а також те, що більша частина квартири належить на праві приватної спільної власності позивачу і інші власники не заперечують щодо визнання відповідача таким, що втратив право на користування житлом, що мають місце істотні умови, які полягають у фактичному тривалому непроживанні відповідача у квартирі та створенні перешкод позивачу як власнику житла у здійсненні нею права користування своїм майном, які позивач вимагає усунути, суд уважає позовні вимоги доведеними і обґрунтованими, такими, що ґрунтуються на положеннях законодавчих норм, а тому приходить до висновку про необхідність їх задоволення.

Керуючись ст. ст. 7, 10, 12, 13, 258, 263-265, 268, 280 ЦПК України, ст. 405 ЦК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, - квартирою АДРЕСА_1 та зняти його з реєстраційного обліку вказаного місця проживання.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня складення 12 листопада 2021 року повного судового рішення. Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача у передбачений ст. 284 ЦПК України порядок і строк.

Суддя