КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/3206/2021 головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
УХВАЛА

Іменем України

26 січня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Іванової І.В., Сліпченка О.І.,

секретар судового засідання: Спеней О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційними скаргамиОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 27 листопада 2020 року про залишення без розгляду заяви про відвід судді у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Адвокатське об`єднання «Ліга Справедливості», Товариство з обмеженою відповідальністю «Об`єднання адвокатів юристів «Ліга Справедливості» про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 01.10.2019 року під головуванням судді Диби О.В. позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Адвокатське об`єднання «Ліга Справедливості», Товариство з обмеженою відповідальністю «Об`єднання адвокатів юристів «Ліга Справедливості» про стягнення заборгованостізалишено без розгляду у зв`язку із повторною неявкою в судове засідання сторони позивача.

Постановою Київського апеляційного суду від 15.01.2020 року Оболонського районного суду м. Києва від 01.10.2019 року скасовано, справу направлено для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

26 листопада 2020 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Диби О.В. від розгляду даної цивільної справи. В обґрунтування вимог заяви зазначала, що у неї є інші обставини, що викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, що передбачено п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України. Зазначала, що суддя Диба О.В. розглядає три справи по стягненню коштів з боржників на користь ОСОБА_1 та у цих справах звертає увагу на документи, що не мають жодних підтверджень та жодного відношення до справи та предмету розгляду. Суддя не під звукозапис дає зрозуміти його негативне відношення, недовіру до позивача та упередженість і вже заздалегідь стає відомо, що рішення не буде винесено на користь позивача, попри всі надані докази заборгованості та жодного доказу по суті спору зі сторони відповідача.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 27 листопада 2020 року залишено розгляду заяву ОСОБА_1 про відвід судді.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала дві ідентичні апеляційні скарги, у яких просила скасувати ухвалу суду першої інстанції і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Зазначила, що у неї виникли сумніви щодо об`єктивності та неупередженості дій головуючого судді з підстав того, що суддя Диба О.В. брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, тому не може брати участі в новому розгляді цієї справи судом першої інстанції. Окрім того вказувала на те, що головуючий суддя Диба О.В. розглядає три справи за позовом позивача до різних боржників та по всім трьом справам суддя звертає увагу на документи, що не мають жодних підтверджень та жодного відношення до справи та предмету розгляду. Зазначила, що суддя не під звукозапис дає зрозуміти його негативне відношення, недовіру до позивача та упередженість і вже заздалегідь стає відомо, що рішення не буде винесено не на користь позивача.

Учасники справи відзиви на апеляційні скарги, у встановлений апеляційним судом строк, не надали.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційне провадження підлягає закриттю з наступних підстав.

Залишаючи без розгляду заяву про відвід судді, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що дії позивача щодо повторного заявлення завідомо безпідставного відводу свідчить про очевидне зловживання нею своїми процесуальними правами, що призводить до затягування розгляду справи. А тому, у відповідності до ч. 3 ст. 44 ЦПК України заяву позивача про відвід слід залишити без розгляду, оскільки її дії визнаються судом зловживанням процесуальними правами у зв`язку із повторним заявленням завідомо безпідставного відводу.

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до ст. 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

До кола основних прав учасників справи належить право подавати заяви та клопотання і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Спеціальним правом учасника справи є право подати відповідно до частини другої статті 39 ЦПК України заяву про відвід судді з підстав, зазначених у статтях 36, 37 цього Кодексу.

Порядок вирішення заявленого відводу визначений статтею 40 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 352 ЦПК України ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 353 ЦПК України передбачено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

У цьому переліку відсутня така ухвала, як ухвала про залишення без розгляду заяви про відвід судді у справі.

Отже, зазначена ухвала суду першої інстанції не може бути оскаржена в апеляційному порядку до ухвалення рішення суду по суті спору й окремо від цього рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Зазначені процесуально-процедурні обмеження права на апеляційне оскарження деяких ухвал місцевого суду окремо від остаточного рішення суду встановлено з метою ефективного здійснення правосуддя і не зменшують для сторін можливості доступу до суду апеляційної інстанції та не ускладнюють їм цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, оскільки сторони не позбавляються права на апеляційне оскарження таких ухвал місцевого суду взагалі, їх право лише відтерміновується до винесення остаточного рішення у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свободі протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Мельник проти України» («Melnyk v. Ukraine») від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03, § 22).

Згідно пункту «d» статті 5 Рекомендацій (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо введення в дію та поліпшення функціонування систем і процедур оскарження у цивільних і торговельних справах від 7 лютого 1995 року для забезпечення того, щоби суд апеляційної інстанції розглядав лише вагомі питання, державам слід відтермінувати реалізацію права на оскарження з низки проміжних питань до подання основної скарги у справі.

Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не вказаних у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження, визначені у частині пункті 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.

Таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 29 травня 2019 року у справі № 219/10010/17 та Верховний суд у постанові від 11 березня 2020 року у справі №2-5151/09 провадження № 61-23268св19.

Встановлено, що ухвала суду першої інстанції про залишення без розгляду заяви про відвід судді відповідно до ч. 1 ст. 353 ЦПК України не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, а тому з урахуванням помилково відкритого апеляційного провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , апеляційний суд приходить до висновку про його закриття.

Посилання заявника у апеляційній скарзі на положення пункту 6 частини першої статті 353 ЦПК України є безпідставним, оскільки системний аналіз вказаної процесуальної норми дозволяє дійти висновку, що на її підставі в апеляційному порядку окремо від рішення суду може бути оскаржена ухвала про повернення заяви позивачеві (заявникові) виключно за умови, якщо така ухвала має «завершальне» значення щодо можливості судового розгляду та перешкоджає провадженню у справі. Разом із тим, заява ОСОБА_1 , яка була залишена без розгляду ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 27 листопада 2020 року, була направлена на вирішення окремого процесуального питання, а вказана ухвала не перешкоджає провадженню у справі.

Відповідно до ст. п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 7 «Про судову практику розгляду справ в апеляційному порядку», питання помилково відкритого апеляційного провадження вирішується шляхом постановлення ухвали про його закриття за такою скаргою.

За таких обставин, апеляційне провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 27 листопада 2020 року підлягає закриттю, як помилково відкрите.

Керуючись ст.ст. 353, 357 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Закрити апеляційне провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 27 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Адвокатське об`єднання «Ліга Справедливості», Товариство з обмеженою відповідальністю «Об`єднання адвокатів юристів «Ліга Справедливості» про стягнення заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено «26» січня 2021 року.

ГоловуючийсуддяЛ.П. Сушко
СуддіІ.В. Іванова
О.І. Сліпченко