Справа № 545/2631/16-ц
Провадження № 4-с/545/19/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.08.2021 року суддя Полтавського районного суду Полтавської області Стрюк Л.І., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 про визнання дій державного виконавця щодо передачі майна на примусову реалізацію протиправними та заборони його передання, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду в інтересах малолітньої ОСОБА_2 зі скаргою на дії державного виконавця щодо передачі майна на примусову реалізацію. В обґрунтування скарги посилалася на те, що на виконанні Шевченківського відділу ДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебуває зведене виконавче провадження, боржником у якому є її колишній чоловік ОСОБА_3 . У межах виконавчого провадження здійснений опис та арешт 3/10 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , яка належать на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 . У зв`язку з тим, що державним виконавцем здійснений опис та арешт майна боржника без участі служби у справах дітей, порушені права малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка постійно проживає в зазначеному будинку.

Просила визнати протиправними дії державного виконавця Шевченківського відділу ДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Журавльової К.В. щодо передачі майна на примусову реалізацію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , користувачем якого є малолітня дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; заборонити Шевченківському відділу ДВС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) передавати на примусову реалізацію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , користувачем якого є малолітня дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дослідивши матеріали скарги та додані до неї матеріали, вважаю, що у відкритті провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина перша статті 431 ЦПК України).

При цьому гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною першою статті 448 ЦПК України визначено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Водночас за змістом положень статей 2, 4 та 19 КАС України до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Згідно з правилами адміністративного судочинства щодо особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця за частиною першою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Крім того, порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби встановлено Законом України «Про виконавче провадження», згідно із частиною першою статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Оскільки Цивільним процесуальним кодексом України не врегульовано порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця особами, які не є сторонами такого виконавчого провадження, то відповідно до частини першої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України такі спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Подібний правовий висновок викладено, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 815/2255/16 (провадження № 11-177апп18) та від 27 березня 2019 року у справі № 823/359/18 (провадження № 1470апп18).

Відповідно до статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

З матеріалів скарги вбачається, що ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця щодо передачі домоволодіння на примусову реалізацію у зведеному виконавчому провадженні №59229624, до складу якого входить: ВП №59227279 з примусового виконання виконавчого листа виданого Полтавським районним судом Полтавської області від 05.09.2017 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 боргу в розмірі 4710,31 грн.; ВП №59227185 з примусового виконання виконавчого листа виданого Полтавським районним судом Полтавської області від 05.09.2017 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 боргу в сумі 471 031,00 грн.; та ВП №58592698 з примусового виконання виконавчого листа виданого Полтавським районним судом Полтавської області від 18.12.2015 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь держави в особі Полтавської обласної клінічної лікарні ім.. М.В. Скліфасовського Полтавської облдержадміністрації боргу в розмірі 7 037,66 грн.

Відтак, з огляду на вказані приписи Закону України «Про виконавче провадження», скаржник ( ОСОБА_1 ), яка оскаржує дії приватного виконавця у межах справ про стягнення коштів з боржника ( ОСОБА_3 ) на користь стягувача ( ОСОБА_4 ; держави в особі Полтавської обласної клінічної лікарні ім. М.В. Скліфасовського Полтавської облдержадміністрації), не є стороною виконавчих проваджень.

Ураховуючи те, що ОСОБА_1 не є стороною виконавчих проваджень - ВП №59227279, ВП №59227185, ВП №58592698, які зведені в одне провадження за № 59229624, і не наділена правом щодо визнання протиправними дій державного виконавця, в передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України порядку, оскільки згідно з приписами ч.1 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України та ч.2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №917/2267/14 від 05.06.2019 року.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що скарга ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 на дії приватного виконавця не підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, а відноситься до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкриті провадження у справі якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст.186 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 про визнання дій державного виконавця щодо передачі майна на примусову реалізацію протиправними та заборони його передання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного суду або через Полтавський районний суд Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення, а особою, яка не була присутня під час проголошення у той же строк з дня отримання її копії.

Суддя: Л. І. Стрюк