ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

02 серпня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 738/582/20

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/906/21

Чернігівський апеляційний суд в складі колегії суддів Бобрової І.О., Висоцької Н.В., Мамонової О.Є., розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Менського районного суду Чернігівської області від 24 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» про відшкодування моральної шкоди,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - начальник сектору максимального рівня безпеки Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» Фурман Юрій Іванович, начальник Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» Голуб Тарас Григорович,

в с т а н о в и в :

рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 24 березня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 21 травня 2021 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, надано 5-денний строк з дня отримання копії даної ухвали для оплати судового збору в сумі 22 500,00 грн і надання до Чернігівського апеляційного суду оригіналу платіжного документа.

03.06.2021 через відділення поштового зв`язку на адресу Чернігівського апеляційного суду надійшло клопотання ОСОБА_1 , в якому останній повторно просив звільнити його від сплати судового збору.

Ухвалою від 07 червня 2021 року клопотання ОСОБА_1 задоволено частково, з врахуванням майнового та сімейного стану скаржника сума судового збору зменшена з 22 500 грн до 2250 грн. ОСОБА_1 продовжено на п`ять днів з дня отримання копії даної ухвали термін, що був встановлений ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 21 травня 2021 року для оплати судового збору в сумі 2250 грн і надання до Чернігівського апеляційного суду оригіналу платіжного документа.

Зазначена копія ухвали суду 08 червня 2021 року була направлена на адресу ОСОБА_1 та отримана ним особисто 19 червня 2021 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

23 червня 2021 року через відділення поштового зв`язку на адресу апеляційного суду надійшло клопотання ОСОБА_1 в якому останній знову просить звільнити його від сплати судового збору в розмірі 2250 грн. На обгрунтування заявленого клопотання зазначив, що йому не було напевно відомо, з якої саме дати він був прийнятий на роботу та чи перебуває він на двомісячному випробувальному терміні, а тому при подачі 08.05.2021 клопотання про звільнення від сплати судового збору разом з подачею апеляційної скарги він сумлінно помилявся щодо свого працевлаштування та не мав на меті проявляти недобросовісності щодо надання інформації про свій майновий стан та приховування свого дійсного матеріального становища. Щодо утримання дитини, то зазначає, що юридично він не має статусу батька-одинака, проте шлюб з матір`ю його доньки розірвано, донька зареєстрована разом з ним, реєстрація матері з донькою відсутня, він самостійно виховує та утримує свою доньку. В нього відсутнє будь-яке нерухоме майно, у тому числі і таке, що може приносити дохід, на підтвердження чого надав інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. Окрім його жебрацького матеріального стану просить взяти до уваги, що він є особою, що засуджена до основного покарання у вигляді довічного позбавлення волі, вирок стосовно якої не набрав законної сили. Посилається на п.17 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» та звертає увагу, що моральна шкода завдана йому робітниками ДУ «Менська виправна колонія (№91)» внаслідок протиправних дій відносно нього саме під час виконання вироку стосовного нього. Враховуючи наведене, а також що він не перебуває під вартою, відповідно не має особового рахунку і як слідство коштів на ньому, достатніх для сплати судового збору, ОСОБА_1 вважає за можливе застосувати щодо нього положення п.17 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Проаналізувавши вищевикладене, суд вважає, що клопотання задоволенню не підлягає, оскільки наведені ОСОБА_1 доводи та підстави для звільнення його від сплати судового збору вже були розглянуті та враховані при постановленні ухвал Чернігівським апеляційним судом від 21 травня 2021 року та від 07 червня 2021 року.

Посилання скаржника на п. 17 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» не заслуговують на увагу. Згідно з цією нормою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються засуджені до покарання у виді довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк та до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, а також особи, взяті під варту, - у справах, пов`язаних із питаннями, які вирішуються судом під час виконання вироку відповідно до статті 537 КПК України, у разі відсутності на їхніх особових рахунках коштів, достатніх для сплати судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання:

1) про відстрочку виконання вироку;

2) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання;

3) про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким;

4) про звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років;

5) про направлення для відбування покарання жінок, звільнених від відбування покарання внаслідок їх вагітності або наявності дітей віком до трьох років;

6) про звільнення від покарання за хворобою;

7) про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення;

8) про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком;

9) про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку;

10) про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53, частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України;

11) про застосування покарання за наявності кількох вироків;

12) про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді;

13) про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України;

13-1) про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань;

13-2) про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери);

13-3) про зміну обов`язків, покладених на засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням;

14) інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Аналіз вказаних норм права дає підстави зробити висновок про те, що засуджені до покарання звільняються від сплати судового збору виключно у справах, пов`язаних із питаннями, які вирішуються судом під час виконання вироку відповідно до 537 КПК України за умови відсутності на їхніх особових рахунках коштів, достатніх для сплати судового збору, а не в цивільних справах за їх участю.

Беручи до уваги, що предметом даного позову є вимоги про відшкодування моральної шкоди в сумі 1 000 000 грн, суд не вбачає підстав для застосування даної норми Закону України «Про судовий збір» для звільнення скаржника від сплати судового збору.

Доводи позивача щодо необізнаності відносно свого працевлаштування є непереконливими, оскільки з наданої довідки №35 від 02.06.2021 вбачається, що ОСОБА_1 з 12.03.2021 був працевлаштований у МЦ "Екомед" та отримував з цього часу заробітну плату. Звертаючись 07.05.2021 з апеляційної скаргою позивач не міг про це не знати. Враховуючи вказане, суд і зазначив в ухвалі від 07.06.2021 про ознаки недобросовісності скаржника, який в заяві від 07.05.2021 про звільнення від сплати судового збору (а.с.257) зазначив, що ніде не працює і не має доходу.

Інших нових підстав для звільнення від сплати судового збору ОСОБА_1 не зазначає та не наводить.

З огляду на вищенаведене апеляційний суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не усунув недоліків у встановлений ухвалами Чернігівського апеляційного суду від 21 травня 2021 року та від 07 червня 2021 року строк.

Відповідно до ч.2 ст.357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст.356 ЦПК України, застосовуються положення ст.185 цього Кодексу.

Згідно з ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З огляду на викладене вище, оскільки у строки, що зазначені в ухвалах Чернігівського апеляційного суду від 21.05.2021 та від 07.06.2021, скаржник не виконав вимоги, апеляційну скаргу слід визнати неподаною та повернути її особі, яка її подала.

Керуючись ст.185, 357 ЦПК України,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Менського районного суду Чернігівської області від 24 березня 2021 року - визнати неподаною та повернути скаржнику.

Копію даної ухвали надіслати учасникам справи.

Скаржнику надіслати копію даної ухвали разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Копію апеляційної скарги залишити в суді апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів

Судді Чернігівського апеляційного суду

І.О.Боброва

Н.В.Висоцька

О.Є.Мамонова