Провадження №2/592/2340/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі головуючого суді Хитрова Б.В., за участю секретаря судового засідання Подпрятова А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, 09 червня 2019 року о 13 год. 35 хв. по вул. Троїцькій у м. Суми в районі будинку № 33 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_2 , який керуючи автомобілем Opel Vectra, державний номерний знак НОМЕР_1 , та скоїв зіткнення з припаркованим належним позивачу транспортним засобом Renault Kangoo, державний номерний знак НОМЕР_2 . Відповідальність винного водія ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом «Opel Vectra, д.н.з. НОМЕР_1 , на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована згідно з полісом № АМ/8330662 в ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну у розмірі 100000 (сто тисяч) гривень. Позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку із настанням страхового випадку, проте йому було відмовлено у виплаті страхової суми, у зв`язку із чим вважаючи дії ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» незаконними ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом.

Позивач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився.

Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав відзив, у якому заперечив проти задоволення позову, обґрунтовуючи незгоду з позовними вимогами тим, що водій ОСОБА_2 , не мав права керувати транспортним засобом «Opel Vectra, д.н.з. НОМЕР_1 , який був ввезений на митну територію України

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Перевіривши матеріали справи та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 09 червня 2019 року о 13 год. 35 хв. по вул. Троїцькій у м. Суми в районі будинку № 33 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_2 , який керуючи автомобілем Opel Vectra, державний номерний знак НОМЕР_1 , та скоїв зіткнення з припаркованим належним позивачу транспортним засобом Renault Kangoo, державний номерний знак НОМЕР_2 .

За вказаним фактом відповідно до постанови Ковпаківського районного суду м. Суми від 24.06.2019 у справі № 592/9142/19, яка набрала законної сили, до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП було притягнуто водія Opel Vectra, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 .

Згідно з полісом № АМ/8330662 відповідальність водія транспортного засобу «Opel Vectra, д.н.з. НОМЕР_1 , на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія».

Відповідно до вказаного полісу ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 100000 (сто тисяч) гривень.

На заяву позивача про виплату страхового відшкодування від 02.07.2019 відповідач ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», в особі директора департаменту врегулювання збитків, надало лист № 3832/18 від 02.09.2019, у якому зазначено, що заявлена подія не є страховим випадком та відсутні підстави для виплати страхового відшкодування.

Висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 1977 від 14.11.2019 підтверджено вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Renault Kangoo, д.н.з. НОМЕР_2 у сумі 168539,31 грн..

Згідно з листом Одеської митниці ДФС України №7016/10/15-70-69-19 від 02.08.2019 наданим у відповідь на запит відповідача встановлено, що транспортний засіб Opel Vectra, д.н.з. НОМЕР_1 перетнув митний кордон України під керуванням ОСОБА_3 та був ввезений на митну територію України в митному режимі «тимчасове ввезення» строком до одного року.

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІV передбачено:

Пункт 1.4. статті 1 - особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Пункт 1.5. статті 1 - наземні транспортні засоби (далі - транспортні засоби) - це пристрої, призначені для перевезення людей та/або вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, які підлягають державній реєстрації та обліку у територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та/або допущені до дорожнього руху, а також ввезені на митну територію України для тимчасового користування, зареєстровані в інших країнах.

Пункт 1.6. статті 1 - власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Пункт 1.7. статті 1 - забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована;

Пункт 1.8. статті 1 - страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору;

Пункт 1.12. статті 1 - дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Стаття 6 - страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Пункт 22.1. статті 22 - у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Пункт 37.1. статті 37 - підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є:

37.1.1. навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону;

37.1.2. вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного злочину, що призвів до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону);

37.1.3. невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

37.1.4. неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Частиною 3 статті 397 ЦК України передбачено, що фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

За змістом частини 5 статті 12 ЦК України, добросовісність набувача презюмується, тобто набувач вважається добросовісним поки не буде доведено протилежне.

Стаття 1187 ЦК України передбачає, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах.

Таким чином, володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є не лише його власник, але й інша фізична чи юридична особа, яка на відповідній правовій підставі володіє цим об`єктом.

Відповідно до пункту 2.2. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Крім того, власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Відтак, за наявності у водія транспортного засобу реєстраційного документа на цей транспортний засіб, законність володіння таким транспортним засобом презюмується. При цьому, ПрАТ «УПСК» не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт відсутності реєстраційних документів у водія забезпеченого транспортного засобу - автомобіля Opel Vectra, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 на момент ДТП, чи доказів відсутності посвідчення водія у фізичної особи ОСОБА_2 , так само як і відсутні докази заволодіння застрахованим автомобілем Opel Vectra неправомірним способом водієм ОСОБА_2 .

Відповідно до частини 1 статті 380 Митного кодексу України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Частина 5 статті 380 МК України передбачає, що Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

При цьому наданий відповідачем як доказ лист Одеської митниці ДФС України №7016/10/15-70-69-19 від 02.08.2019 не є неналежним доказом на обґрунтування заборони управління застрахованим автомобілем Opel Vectra, д.н.з. НОМЕР_1 водієм ОСОБА_2 , оскільки факт керування автомобілем третьою особою в певний момент часу не спростовує обставин ввезення автомобіля для власних потреб громадянином ОСОБА_3 .

Більше того порушення митних правил ввезення автомобілів на територію України може бути предметом адміністративної відповідальності особи, яка ввезла такий транспортний засіб та не є підставою звільнення від цивільної відповідальності учасників страхових відносин.

Таким чином, перевіривши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути на користь позивача судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 1000 грн. сплаченого при подачі позову до суду, витрати на залучення експерта у розмірі 2260 (дві тисячі двісті шістдесят) гривень 80 копійок, також враховуючи складність справи та виконані адвокатом роботи витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 10, 11 - 13, 76 - 81, 89, 133, 141, 209, 229, 258-259, 263-265, 273 ЦПК України, ст. 12, 397, 1187 ЦК України, ст. 1, 22, 37 Закону України № 1961-ІV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (04080, м. Київ, вул.. Кирилівська, буд. 40, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) страхове відшкодування у сумі 100000 (сто тисяч) гривень.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (04080, м. Київ, вул.. Кирилівська, буд. 40, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ), судовий збір в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень, сплачений при подачі позову до суду, витрати на залучення експерта у розмірі 2260 (дві тисячі двісті шістдесят) гривень 80 копійок, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Б.В. Хитров