Справа № 274/5973/20 Провадження № 2-н/0274/6/21
21.01.2021 м.Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Большакова Т.Б., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів,-
ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно положень ч.1ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.
Пунктом 4 частини першої статті 161 ЦПК України, передбачено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.
Разом з тим, заявником у поданій заяві заявлено вимогу про стягнення аліментів на одну дитину у розмірі 1/3, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття, що не передбачено чинним законодавством України, оскільки зважаючи на зазначені вище норми процесуального та сімейного законодавства, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину -однієї чверті, на двох дітей -однієї третини,на трьох і більше дітей -половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожнудитину. Отже, вказана вимога заявника не узгоджується із вимогами закону.
Згідно п.3 ч.1 ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: п.3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.
Водночас слід роз`яснити, що відповідно до вимог ч.2 ст.166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.
Крім того, відповідно до ч.2 ст.164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.
На підставі викладеного, ч.5 ст.184 СК України, керуючись ст.55, 161, п.3 ч.1 ст.165, 166, ст.ст.258, 260, 261 ЦПК України, -
Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів.
Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, або вручення її копії, безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Суддя: Т.Б.Большакова