Єдиний унікальний номер 239/472/16-ц
Номер провадження 22-з/804/129/21
Номер провадження 22-з/804/129/21 Доповідач Корчиста О.І.
ПОСТАНОВА

/додаткова/

Іменем України

17 листопада 2021 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Корчистої О.І.

суддів: Канурної О.Д., Космачевської Т.В.

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмуті питання про ухвалення додаткової постанови по цивільній справі №239/472/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», третя особа Акціонерне товариство «Кредобанк» про стягнення страхового відшкодування, за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , на рішення Новогродівського міського суду Донецької області від 13 травня 2021 року та додаткове рішення Новогродівського міського суду Донецької області від 25 червня 2021 року,

встановив:

Рішенням Новогродівського міського суду Донецької області від 13 травня 2021 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (далі за текстом ПрАТ «СК «ВУСО»), третя особа Акціонерне товариство «Кредобанк» (далі за текстом АТ «Кредобанк») про стягнення страхової виплати відмовлено.

Додатковим рішенням Новогродівського міського суду Донецької області від 25 червня 2021 року заяву про розподіл судових витрат задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «ВУСО» судові витрати в сумі 6915,20 гривень, з яких витрати на професійну правничу (правову) допомогу 5900 гривень, витрати пов`язані із проведенням експертизи 1015,20 гривень.

Постановою Донецького апеляційного суду від 28 жовтня 2021 року апеляційні скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , на рішення Новогродівського міського суду Донецької області від 13 травня 2021 року та додаткове рішення Новогродівського міського суду Донецької області від 25 червня 2021 року задоволено частково. Рішення Новогродівського міського суду Донецької області від 13 травня 2021 року та додаткове рішення Новогродівського міського суду Донецької області від 25 червня 2021 року скасовано. Позов ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «ВУСО», третя особа АТ «Кредобанк» про стягнення страхового відшкодування задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «СК «ВУСО» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі 107169,58 гривень. Стягнуто з ПрАТ «СК «ВУСО» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 2670,26 гривень. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

08 листопада 2021 року до Донецького апеляційного суду від ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , надійшла заява, в якій ОСОБА_2 просить прийняти додаткове рішення про покладення на відповідача ПрАТ «СК «ВУСО» пропорційно розміру задоволених позовних вимог суми судових витрати, а саме: витрат на професійну правничу допомогу в сумі 19 500 гривень, які позивач ОСОБА_1 поніс та має понести у зв`язку з розглядом справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до підпунктів «б» та «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Отже, є підстави для ухвалення додаткового рішення.

В судовому засіданні апеляційного суду адвокат Кіптіла М.М., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , доводи, викладені в заяві про стягнення витрат на правничу допомогу, підтримала та просила її задовольнити.

Інші сторони в судове засідання апеляційного суду не з`явились, повідомлялись належним чином про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши головуючого суддю, вислухавши пояснення адвоката Кіптілої М.М., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку наявність підстав для часткового задоволення заяви про стягнення витрат на правову допомогу за наступних підстав.

У рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав та особи, яка надає правничу допомогу. Для надання професійної правничої допомоги діє адвокатура. Витрати учасників судового процесу на професійну правничу допомогу відшкодовуються в порядку, визначеному законом (стаття 10 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року).

Частиною першою статті 58 ЦПК України встановлено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до частин першої, другої статті 60 ЦПК України представником в суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових правовідносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Документами, які підтверджують повноваження представників у цивільному процесі, є довіреність юридичної особи; повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (частини перша, третя, четверта статті 62 ЦПК України).

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Тлумачення наведеної норми права дає підстави для висновку, що можливість подання сторонами доказів в підтвердження понесених судових витрат, в тому числі і витрат на професійну правничу допомогу у відповідній інстанції, процесуальний закон ставить у залежність від процесуальної стадії розгляду справи у конкретній інстанції.

Тобто докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, відповідно подаються до закінчення судових дебатів під час перегляду справи у суді апеляційної інстанції, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення апеляцією за умови, що до закінчення судових дебатів у суді апеляційної інстанції сторона зробила про це відповідну заяву. Повторне подання доказів в суді апеляційної (касаційної) інстанції в підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, понесених в суді першої інстанції, процесуальний закон не вимагає.

Встановлено, що 25 березня 2021 року між адвокатом Кіптілою М.М. та Кислициним М.В. було укладено договір про надання правничої допомоги адвоката, а також підписано Додаток до договору від 25 березня 2021 року. Сторонами 25 червня 2021 року підписано додаткову угоду №1 до Договору про надання правничої допомоги від 25 червня 2021 року.

За договором №6 від 25 березня 2021 року клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених Договором №6 від 25 березня 2021 року. Сторони погодили виплату гонорару за правничі послуги у розмірі відповідно до наданих адвокатом послуг за визначеними тарифами, про що підписано додаток до договору, який є його невід`ємною частиною.

На підтвердження понесення витрат в сумі 19 500 гривень адвокатом Кіптілою М.М. надано копії документів, а саме: договір про надання правничої допомоги від 25 березня 2021 року №6, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , Додаток №1 до Договору про надання правничої допомоги від 25 березня 2021 року №6, Акт про обсяг та вартість наданих адвокатом послуг та виконаних робіт від 28 жовтня 2021 року, детальний опис наданих адвокатом послуг по даному Договору, копію квитанції від 26 березня 2021 року на суму 1500 гривень, копію квитанції від 29 березня 2021 року на суму 4000 гривень, копію квитанції від 19 травня 2021 року на суму 1500 гривень, копію платіжного доручення від 19 липня 2021 року на суму 3000 гривень, копію платіжного доручення від 12 жовтня 2021 року на суму 2000 гривень копію платіжного доручення від 28 жовтня 2021 року на суму 2000 гривень, копію квитанції від 18 червня 2021 року на суму 700 гривень, а всього на суму 14700 гривень, а 4800 гривень підлягає сплаті.

Гонорар сплачується на підставі виставленого адвокатом клієнту рахунку. Гривневий еквівалент гонорару визначається на день виставлення рахунку за курсом НБУ станом на дату набрання рішенням суду апеляційної інстанції по №236/3503/20 законної сили.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України таке право є гарантованою Конституцією України можливістю фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги (абзац другий пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000). Це право є одним із конституційних, невід`ємних прав людини і має загальний характер; реалізація права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права; вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати; конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість (абзаци третій, четвертий, п`ятий підпункту 3.1, абзац перший підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009).

Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2020 року в справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19) зазначено, що витрати за надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Вирішуючи питання про судові витрати суд виходить із розумності їх розміру, який має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та обсягом наданих послуг.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд досліджує на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006року у справі «Двойних проти України», від 30березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Матеріали даної справи свідчать про те, що позивач отримував послуги адвоката, що підтверджується: клопотанням про проведення судового засідання в режимі відеоконференції від 25 березня 2021 року (т. ІІ, а.с. 92), додатковими поясненнями (т.ІІ, а.с. 100-112), апеляційною скаргою (т.ІІІ, а.с. 2-11), листом (т.ІІІ, а.с. 38), клопотанням (т.ІІІ, а.с. 40-41), апеляційною скаргою (т.ІІІ, а.с. 42-51), апеляційною скаргою на додаткове рішення (т.ІІІ, а.с. 67-70), додатковими поясненнями (т.ІІІ, а.с. 121-126), клопотанням про проведення судового засідання в режимі відеоконференції від 04 жовтня 2021 року (т. ІІІ, а.с. 142-143), додатковими поясненнями (т. ІІІ, а.с. 155-158), які складено адвокатом Кіптілою М.М.

Проте суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Отже, враховуючи наведене, складність справи та обсяг виконаних адвокатом робіт, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги адвокатом Кіптілою М.М. в сумі 10 000 гривень.

Керуючись статтями 133, 137, 141, 270 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Заяву адвоката Кіптілої Марини Миколаївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 10000 гривень.

В іншій частині заяви відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді

Повний текст додаткової постанови складено 17 листопада 2021 року.

Головуючий О.І. Корчиста