Справа № 727/4295/21
Провадження № 2/727/1490/21
12 серпня 2021 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
Головуючого - судді: Одовічен Я.В.
За участю секретаря: Семенишина І.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом Обласної комунальної установи «Буковинський центр культури і мистецтва» Чернівецької обласної ради до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної установі працівником, -
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної установі працівником.
Посилався на те, що наказом директора Комунального учбово-методичного центру культури Буковини №44 від 17.10.2018 року ОСОБА_1 було призначено на посаду головного бухгалтера з 19.10.2018 року.
Відповідно до вимог посадової інструкції від 01.10.2019 року, з якими відповідач була ознайомлена, головний бухгалтер очолює фінансово-економічний відділ КУМЦКБ, керує всією діяльністю відділу, дотримується прав та обов`язків , визначених посадовою інструкцією, та несе відповідальність за невиконання покладених обов`язків.
Пунктом 4 посадової інструкції передбачено відповідальність головного бухгалтера за заподіяння матеріальної шкоди в межах, визначених цивільним законодавством та законодавством України про працю.
У зв`язку з реорганізацією КУМЦКБ на підстав рішення Чернівецької обласної ради від 04.02.2020 року було вирішено припинити існування юридичної особи Комунальний учбово-методичний центр культури Буковини. У структурі та штатному розписі новоутвореної обласної комунальної установи «Буковинський центр культури і мистецтва» Чернівецької обласної ради». Ліквідовано кабінеті, відділи та сектори, створено нові структурні підрозділи, що призвело до скорочення штату та чисельності працівників, що є зміною в організації праці.
28.07.2020 року головного бухгалтера КУМЦКБ ОСОБА_1 було повідомлено про вищевикладене та запропоновано посаду головного бухгалтера фінансово-економічного сектору ОКУ БЦКМ ЧОР, на що остання погодилася.
29.09.2020 року було продовжено дію трудового договору на посаді головного бухгалтера фінансово-економічного сектору ОКУ БЦКМ ЧОР.
02.10.2020 року керівництвом ОКУ БЦКМ ЧОР було прийнято рішення про проведення внутрішньо бухгалтерського аудиту КУМЦКБ, у ході якого новопризначений провідний бухгалтер зобов`язаний був ознайомитися, вивчити та прийняти бухгалтерські документи, що стосуються діяльності КУМЦКБ та новоутвореної установи.
Проте, 05.10.2020 року ОСОБА_1 у присутності членів комісії за участі представника Управління культури Чернівецької обласної адміністрації категорично відмовилася надати будь-які фінансові документи.
О 08 год. 30 хв. 06.10.2020 року головний бухгалтер ОСОБА_1 з невстановлених причин залишила робоче місце і станом на 01.12.2020 року її місце перебування було невідоме адміністрації Установи.
10.12.2020 року ОСОБА_1 звільнено з посади головного бухгалтера фінансово-економічного сектору ОКУ БЦКМ ЧОР на підставі п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України, про що останню повідомлено письмово.
Відповідачем ОСОБА_1 відзиву на позов подано не було.
Ухвалою суду від 26.05.2021 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.
29.06.2021 року судом було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем проживання в порядку, передбаченому положеннями ст.ст. 130,131 ЦПК України, а також шляхом публікації оголошення на веб-сайті судової влади, про що у справі є належні докази, про причини відсутності не повідомив.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням викладеного, а також наявністю згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст. 280 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.
Згідно положень ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступних висновків.
Зокрема, судом встановлено такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин:
Наказом директора Комунального учбово-методичного центру культури Буковини №44 від 17.10.2018 року ОСОБА_1 було призначено на посаду головного бухгалтера з 19.10.2018 року (а.с.11).
Відповідно до вимог посадової інструкції, затвердженої 01.10.2019 року, з якою відповідач була ознайомлена, головний бухгалтер очолює фінансово-економічний відділ КУМЦКБ, керує всією діяльністю відділу, дотримується прав та обов`язків , визначених посадовою інструкцією, та несе відповідальність за невиконання покладених обов`язків. Також головний бухгалтер забезпечує ведення бухгалтерського обліку.
Розділом 4 посадової інструкції передбачено відповідальність головного бухгалтера за заподіяння матеріальної шкоди в межах, визначених цивільним законодавством та законодавством України про працю (а.с.12-14).
У зв`язку з реорганізацією КУМЦКБ на підставі рішення Чернівецької обласної ради від 04.02.2020 року було вирішено припинити існування юридичної особи Комунальний учбово-методичний центр культури Буковини. У структурі та штатному розписі новоутвореної обласної комунальної установи «Буковинський центр культури і мистецтва» Чернівецької обласної ради». Ліквідовано кабінеті, відділи та сектори, створено нові структурні підрозділи, що призвело до скорочення штату та чисельності працівників, що є зміною в організації праці(а.с. 18-19).
28.07.2020 року ОСОБА_1 надала згоду на призначення її на посаду головного бухгалтера фінансово-економічного центру в «Буковинському центрі культури і мистецтва» у зв`язку з реорганізацією установи (а.с.15).
29.09.2020 року було продовжено дію трудового договору ОСОБА_1 на посаді головного бухгалтера фінансово-економічного сектору ОКУ БЦКМ ЧОР (а.с.17).
02.10.2020 року керівництвом ОКУ БЦКМ ЧОР було прийнято рішення про проведення внутрішньо бухгалтерського аудиту КУМЦКБ, у ході якого новопризначений провідний бухгалтер зобов`язаний був ознайомитися, вивчити та прийняти бухгалтерські документи, що стосуються діяльності КУМЦКБ та новоутвореної установи (а.с.23-24).
Проте, 05.10.2020 року ОСОБА_1 у присутності членів комісії за участі представника Управління культури Чернівецької обласної адміністрації категорично відмовилася надати будь-які фінансові документи.
О 08 год. 30 хв. 06.10.2020 року головний бухгалтер ОСОБА_1 з невстановлених причин залишила робоче місце і станом на 01.12.2020 року її місце перебування було невідоме адміністрації Установи.
Беручи до уваги встановлені обставини та аналізуючи вищезазначені норми, суд приходить висновку, що між сторонами склались трудові правовідносини, які регулюються главою ІХ КЗпП України.
Відповідно до статті 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.
Відповідно до ст. 132 КЗпП України, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві.
Відповідно до ч. 1 ст. 135-1 КЗпП України письмовий договір про повну матеріальну відповідальність може бутиукладено підприємством, установою, організацією з працівником, який досяг вісімнадцятирічного віку та: 1) займає посаду або виконує роботу, безпосередньо пов`язану із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або використанням у процесі виробництва переданих йому цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Пункт 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, завданої підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» передбачає, що розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (пункт 1 статті 134 КЗпП), суд зобов`язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно з статті 135-1 КЗпП може бути укладено такий договір та чи був він укладений. При відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладена лише обмежена матеріальна відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди.
За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності (ч.ч.2,3 КЗпП України).
Обов`язковими умовами настання матеріальної відповідальності працівника є: 1) пряма дійсна шкода; 2) протиправна поведінка працівника; 3) вина в діях чи бездіяльності працівника; 4) прямий причинний зв`язок між протиправною і винною дією чи бездіяльністю працівника і шкодою, яка настала.
Відсутність підстав чи однієї з обов`язкових умов матеріальної відповідальності, звільняє працівника від обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.
Відповідно до вимог частини першої статті 135-3 КЗпП України розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами.
За правилами частини першої ст. 137 КЗпП України суд при визначенні розміру шкоди, що підлягає покриттю, крім прямої дійсної шкоди, враховує ступінь вини працівника і ту конкретну обстановку, за якої шкоду було заподіяно. Коли шкода стала наслідком не лише винної поведінки працівника, але й відсутності умов, що забезпечують збереження матеріальних цінностей, розмір покриття повинен бути відповідно зменшений.
У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками" судам роз`яснено, що у кожному випадку суд зобов`язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об`єктивного з`ясування обставин, від яких згідно зі ст.ст.130, 135-3, 137 КЗпП України залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з`ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника.
Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
За таких обставин, суд на підставі встановлених обставини справи, що підтверджені належними та допустимими доказами у справі, приходить до висновку про доведеність заявлених позивачем позовних вимог, у зв`язку з чим наявні правові підстави для його задоволення.
Відповідно до ст. 141 ч. 1 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст.130,134, 237 КЗпП України, ст.ст. 4, 5, 10, 18, 80, 89, 141, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,-
Позов Обласної комунальної установи «Буковинський центр культури і мистецтва» Чернівецької обласної ради до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної установі працівником - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Обласної комунальної установи «Буковинський центр культури і мистецтва» Чернівецької обласної ради понесені судові витрати у розмірі 2270 гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя Одовічен Я.В.