Справа № 487/7771/20
Провадження № 2/487/1041/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2021 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого-судді А.А. Лагоди.

секретаря І.А. Налиснік

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в приміщені суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення часток у спільній сумісній власності,

В С Т А Н О В И В:

22.12.2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявленого позову посилався на те, що вони з відповідачами на підставі договору купівлі продажу нерухомого майна від 24.10.1997 року є спільними сумісними власниками квартири АДРЕСА_1 . В даний час вона не може розпорядитися своєю часткою квартири, оскільки вона не виділена із спільної сумісної власності, а відповідачами не надано їй відповідних повноважень на вчинення правочину із спільною сумісною власністю. Виділення частки із спільної сумісної власності їй необхідно для усунення перешкод у здійсненні права розпорядитися своєю часткою спірної квартири.

У судове засідання позивач не з`явилась, від неї надійшла заяви про розгляд справи в її відсутності, просила позов задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не з`явились, від них надійшли заяви про розгляд справи в їх відсутності, просили позов задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилося без технічної фіксації.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що відповідно до Договору купівлі продажу нерухомого майна № 7549 від 24.10.1997 року, укладеного та зареєстрованого на Південній товарній біржі, на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 належить квартира АДРЕСА_1 .

Вищевказаний Договору купівлі продажу нерухомого майна № 7549 від 24.10.1997 року визнаний дійсним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 21.09.2020 року по цивільній справі № 487/4268/20. Рішення є чинним та набрало законної сили.

Звертаючись до суду з позовом, позивач вказувала на те, що вона не може розпорядитися своєю часткою квартири (подарувати її), оскільки вона не виділена із спільної сумісної власності.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

При цьому, відповідно до положень ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ст. 370 ЦК України, якою регулюється питання про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності та якою передбачено, що співвласники спільної сумісної власності, як і співвласники спільної часткової власності мають право на виділ у натурі частки із спільного майна з тією лише різницею, що учасники першої не мають завідомо визначених ідеальних часток у праві спільної власності, а відтак, вони мають бути передусім визначені, після чого стає можливим виділ частки в натурі. При визначені розміру часток співвласників у спільній сумісній власності вважається, що вони є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між співвласниками, законом або рішенням суду.

Згідно із положеннями ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Також слід зазначити, що згідно із ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Порядок та підстави визначення часток у праві спільної часткової власності визначено у ст. 357 ЦК України.

Зокрема, зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Крім того, статтею 372 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, а також дослідивши та проаналізувавши надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню й відповідно право спільної сумісної власності на спірну квартиру підлягає припиненню із визначенням часток кожного із співвласників відповідно у розмірах по 1/3 частки.

Керуючись ст. ст. 357, 368, 370, 372 ЦК України, ст. 4, 13, ст.76, 77, 81, 141, 258-265, 352-354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення часток у спільній сумісній власності задовольнити.

Визначити, що розмір частки ОСОБА_1 у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_1 , становить 1/3 частину.

Визначити, що розмір частки ОСОБА_2 у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_1 , становить 1/3 частину.

Визначити, що розмір частки ОСОБА_3 у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_1 , становить 1/3 частину

Право спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 , припинити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_3 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 .

Повне рішення суду складено 20.01.2021 року.

Суддя А.А. Лагода