Справа №464/6318/21
пр № 2/464/2060/21
У Х В А Л А

про залишення без руху

19 листопада 2021 року

Суддя Сихівського районного суду м.Львоваи Горбань О.Ю., розглянувши матеріали зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про припинення грошового зобов`язання та стягнення безпідставно набутих коштів, -

в с т а н о в и в :

В провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 06.05.2008 у розмірі 20442 грн. 61 коп. та понесених судових витрат.

11.11.2021 від відповідача надійшла зустрічна позовна заява до АТ КБ "ПриватБанк". Мотивує тим, що кредитний договір укладений між нею та АТ КБ «ПриватБанк» 06.05.2008 і за умовами якого вона отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку з видачею платіжної картки «Універсальна». Вважає дії АТ КБ "ПриватБанк" такими, що суперечать умовам кредитного договору по нарахуванню та списанню відсотків за користування кредитним лімітом, плати за несвоєчасне погашення кредитного ліміту, нарахованих відсотків та інші неправомірно нараховані та стягнуті суми, комісії за обслуговування картки. Зазначає, що платежі, які вона вносила скеровувались не на погашення тіла кредиту, а на відсотки, штрафні санкції, комісії та інші платежі, що стало наслідком утворення заборгованості за даним договором. Вважає, що грошове зобов`язання за договором №б/н від 06.05.2008 є припиненим в зв`язку з повним виконанням нею зобов`язань за кредитним договором, тому просить стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на її користь безпідставно набутих коштів в розмірі 35642,56 грн. Крім того, позивач просить її звільнити від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів».

Дослідивши матеріали зустрічної позовної заяви, суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст.194 ЦПК України зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 175 і 177 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Звертаючись до суду із зустрічною позовною заявою позивач судовий збір не сплатила, просить звільнити її від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів».

Слід відмітити, що відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками та продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулюються Законом України від 12.05.1991 №1023-ХІІ «Про захист прав споживачів». Цим Законом установлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо:1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Із пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 р №5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» вбачається, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості, зокрема, про те, яке право споживача, передбачено саме Законом України «Про захист прав споживача», порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду.

Згідно ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Як вбачається із змісту позовних вимог ОСОБА_1 , предметом спору є кредитний договір та посилання на нечесну підприємницьку практику відповідача.Саме обґрунтування позову має загальний не конкретний характер у розрізі спірного кредитного договору. Так, позивачем не зазначаються важливі обставини, що мають значення для вирішення спору: цільове призначення коштів укладеного кредитного договору, сума отриманих кредитних коштів, відсотки за користування кредитними коштами, строки і порядок їх погашення, відповідно до складеного нею розрахунку тощо.

Проте, у позовній заяві відсутній виклад обставин і відсутнє обґрунтування які саме дії відповідача, на її думку, мають ознаки нечесної підприємницької практики в розумінні положень ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно з п.п. 1,7 ч.2 ст.3 Закону України «Про споживче кредитування» цей закон не поширюється на договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця, та кредитні договори, що укладаються на строк до одного місяця; кредитні договори, загальний розмір кредиту за якими не перевищує однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на день укладення кредитного договору.

З огляду на наведене, твердження позивача, що норми Закону України «Про захист прав споживачів» поширюються на вказані правовідносини є помилковими, оскільки в даному випадку позивач не є споживачем товарів чи послуг, оскільки спірні правовідносини виникли на підставі договору фінансової допомоги (кредитного договору), в яких позивач не виступає споживачем.

Згідно вимог ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно вимог п.1.1 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», за подання фізичною особою до суду позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (908 грн) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (11350 грн.).

Згідно вимог п.1.2 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», за подання фізичною особою до суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір справляється у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (908 грн.).

Оскільки позивач звернулася до суду з позовом, в якому одна позовна вимога майнового характеру та позовна вимога немайнового характеру, тому необхідно сплатити судовий збір: за позовну вимогу майнового характеру у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (908 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (11350 грн.).

Отже, для усунення недоліку зустрічної позовної заяви позивачу слід здійснити оплату судового збору в розмірі 1816 грн. та надати до суду оригінал квитанції на підтвердження відповідної сплати.

Згідно з ч.2 ст.194 ЦПК України до зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2, 3 ст.185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст. 175, 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне залишити зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 без руху та надати позивачу десять днів з дня отримання копії даної ухвали, для усунення недоліків такої, шляхом подачідокументів на підтвердження сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 194, 260, 261, 274 Цивільного процесуального кодексу України,

п о с т а н о в и в:

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про припинення грошового зобов`язання за кредитним договором та стягнення безпідставно набутих коштів - залишити без руху, надавши позивачу строк протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків, шляхом сплати судового збору в розмірі 1816 грн. за подання даної заяви.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк заява буде вважатись неподаною та повертається позивачеві зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та апеляційному оскарженню не підлягає.

Ухвалу складено та підписано 19 листопада 2021 року.

Суддя О.Ю.Горбань