ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 686/7761/19
Провадження № 22-ц/4820/165/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Грох Л.М.

секретар судового засідання Кошельник В.М.

з участю: представника позивача та відповідача

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/7761/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 листопада 2020 року у складі судді Козак О.В. про відмову в задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, спричиненої злочином.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, суд

в с т а н о в и в :

21 березня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди в сумі 150 000 грн, спричиненої злочином. Одночасно з подання позовної заяви позивач подав суду заяву про забезпечення вказаного позову.

Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду від 25 березня 2019 року вказаний позов було прийнято до розгляду та ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду від 25 березня 2019 року задоволено заяву про забезпечення позову. Постановлено накласти арешт на об`єкт нерухомого майна - 1/100 частину будинку АДРЕСА_1 , житловою площею 61,9 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24745377.

05 листопада 2020 року відповідач ОСОБА_1 подав заяву про скасування заходів забезпечення позову.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 25 листопада 2020 року у задоволенні вказаної заяви було відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, апелянт просить скасувати ухвалу, винести нову, якою задоволити заяву про скасування заходів забезпечення позову. Апелянт вважає, що ухвала суду є необґрунтованою, оскільки, на його думку, суд не навів жодних об`єктивних підстав для відмови в скасуванні заходів забезпечення позову, а лише вказав, що це є правом суду. ОСОБА_1 вважає помилковим висновок суду, що ні довідка про його доходи, ні виписка з банку не є належними доказами його платоспроможності. Апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала грубо порушує його право на справедливий суд, суперечить практиці як міжнародного, так і українського цивільного процесуального законодавства.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши учасників справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. 375 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом встановлено, що за заявою ОСОБА_2 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості та розпочате кримінальне провадження № 10007705 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

В своїй заяві ОСОБА_2 вказав, що 27 листопада 2016 року ОСОБА_1 наніс йому кулаком удар в обличчя, чим спричинив тілесні ушкодження.

28 листопада 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_1 та просив стягнути з останнього на його користь 150 000 грн, у відшкодування завданої йому такими діями ОСОБА_1 моральної шкоди.

На забезпечення даного позову позивач подав до суду відповідну заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на, належне відповідачу на праві власності нерухоме майно, а саме 1/100 частини житлового будинку, який знаходиться по АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 25 березня 2019 року заяву було задоволено та з метою забезпечення позову накладено арешт на належне ОСОБА_1 нерухоме майно, у вигляді 1/100 частини житлового будинку, який знаходиться по АДРЕСА_1 .

09 листопада 2020 року ОСОБА_1 подав заяву про скасування заходів забезпечення позову, в задоволенні якої оскаржуваною ухвалою було відмолено.

У відповідності до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується в тому числі і накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 4 постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з позовної заяви предметом позову є захист права позивача на стягнення з боржника на користь позивача, заподіяної злочином, моральної шкоди.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 квітня 2019 року у справі № 308/3824/16-ц.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Колегія суддів апеляційного суду вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки грошова сума, яка підлягає стягненню є значною, в матеріалах справи відсутні дані, що у відповідача наявні такі грошові кошти на рахунках чи готівкою, наявність в нього на праві власності іншого майна тощо.

При цьому в судовому засіданні апеляційного суду сам відповідач пояснив, що має намір продати будинок, а накладений арешт унеможливлює це зробити.

Отже, за таких обставин зі всією очевидністю слід прийти до висновку, що в разі задоволення позову рішення суду можливо буде виконуватись шляхом звернення стягнення на майно відповідача, а не забезпечення позову шляхом накладення арешту на його майно може призвести до відчуження відповідачем даного майна, яким він має право розпорядитись на власний розсуд, що унеможливить виконання рішення суду.

За таких обставин суд першої інстанції правомірно виходив з того, що захист прав, свобод та інтересів позивача ОСОБА_2 до ухвалення рішення в справі може стати неможливим без вжиття заходів забезпечення позову або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

При цьому колегія суддів враховує, що обраний позивачем вид забезпечення позову не призводить до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки спірне майно, на яке накладено арешт, фактично продовжує перебувати у власності та користуванні відповідача, в той час як обмежується лише відповідна можливість розпорядитися цим майном, а вжиті судом заходи забезпечення позову, у вигляді арешту нерухомого майна є співмірними з позовними вимогами позивача.

Крім того, заходи забезпечення позову є тимчасовими і в разі вирішення між сторонами спору можуть бути скасовані судом.

Доводи апеляційної скарги, що відповідач офіційно працевлаштований, має регулярний дохід в розмірі в середньому біля 5000 грн. та на рахунку в банку перебуває 13992 грн, що на його думку є достатнім для забезпечення виконання рішення суду слід відхилити, оскільки ціна позову складає 150 000 грн, що значно більше вказаних відповідачем розмірів грошових сум.

Посилання апелянта, що суди стягують по таких категоріях справ в середньому 5000 грн. не можуть бути взяті до уваги, так як суд на даний час не може при вирішенні питання про забезпечення позову давати оцінку спору по суті чи визначати в якому розмірі позов може бути задоволено.

Не спростовують рішення суду і інші доводи апеляційної скарги.

Ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, а тому підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 січня 2021 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Л.М. Грох