"18" листопада 2021 р.
справа №642/4393/21
провадження №2/642/1779/21
Р І Ш Е Н Н Я

І МЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року Ленінський районний суд м. Харкова

у складі головуючого судді Ольховський Є.Б.

за участю секретаря Алімурадовій Т.Я.

розглянувши в порядку спрощеного провадження (без виклику) повідомлення сторін у місті Харкові цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 червня 2011 року по 31 травня 2021 року у розмірі 7612,99 грн., за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 вересня 2011 року по 31 травня 2021 року у розмірі 3959,30 грн., 3% річних від простроченої суми, що становить 51,95 грн. та інфляційні втрати у розмірі 189,06 грн., а всього заборгованості на суму 11813,30 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 14.07.2021 року відстрочено позивачу сплату судового збору та відкрито провадження по вищезазначеній справі у порядку спрощеного (без виклику) повідомлення сторін.

31.08.2021 р. представником позивача надано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 2270 грн.

14.09.2021 р. відповідачами по справі подано заяву про застосування строку позовної давності до всіх вимог позивача, яка є підставою для відмови у позові. Крім того, додала до суду копії квитанцій про сплату комунальних послуг, які підтверджують факт відсутності заборгованості за період 01.01.2018 по 31.07.2021, що також прохають врахувати при ухваленні судового рішення.

17.11.2021 р. представником позивача подано до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій зазначила, що відповідачем ОСОБА_3 було сплачено заборгованість за послуги централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, 3% річних від простроченої суми, інфляційних витрат за період з 01.07.2018 по 31.05.2021 після пред`явлення позову до суду, так сума боргу зменшилась до 8004 грн. 14 коп., а саме: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 червня 2011 року по 30 червня 2018 року у розмірі 5508,33 грн., за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 вересня 2011 року по 30 червня 2018 року у розмірі 2495,81 грн. Прохають стягнути також понесені ним витрати судового збору.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, встановив, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи або витребуваних судом доказів.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади м. Харкова, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачами послуг шляхом відкриття абонентського рахунку № НОМЕР_1 , але оплату, за надані їм послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, не сплачують.

Судом встановлено, що за боржниками утворився борг за користування послугами централізованого водопостачання за період з 01 червня 2011 року по 31 травня 2021 року у розмірі 7612,99 грн., за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 вересня 2011 року по 31 травня 2021 року у розмірі 3959,30 грн.

За період заборгованості боржникам нараховано 189,06 грн. індексу інфляції за час прострочення та 51,95 грн. - 3% річних від простроченої суми. У цілому заборгованість з урахуванням 3% річних та індексу інфляції за надані послуги водопостачання та водовідведення склала 11813,30 грн.

Згідно п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІV від 24.06.2004 (діяв до 01.05.2019) споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Пунктом 33 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого Постановою КМ України від 21 липня 2005 р. №630, передбачено що споживач зобов`язаний вчасно, у встановлений термін, оплачувати надані послуги.

При проведенні розрахунків зі споживачами до 01.01.2017 КП «Харківводоканал» застосовувалися норми водоспоживання і водовідведення, затверджені рішенням виконавчого комітету Харківської міської Ради народних депутатів «Про встановлення та застосування норм водоспоживання і водовідведення, та порядку розрахунків» від 09.04.1997 № 256 (зі змінами від 29.12.2000 за №1886, від 20.09.2006 №721). З 01.01.2017 підприємством застосовуються норми водоспоживання і водовідведення, затверджені рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради «Про затвердження нормативів (норм) водоспоживання та водовідведення для населення в разі відсутності засобів обліку води» від 28.12.2016 №901.

Пунктом 1 ч.2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» передбачено, що споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.

Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги - водопостачання, газ, електричну і теплову енергію, інші послуги - стягується по затвердженим у встановленому порядку тарифам.

Згідно ст.16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - послуга по централізованому водопостачанню надається своєчасно, безперервно, належної якості та підлягає оплаті.

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

В порушення обов`язку щодо своєчасної оплати наданих послуг централізованого водопостачання та водовідведення, передбаченого ст. 20 Закону № 1875, ст. 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», п.п. 18, 30 Правил № 630 відповідачі неналежним чином не виконували зобов`язання з оплати наданих послуг.

Зазначена заборгованість утворилася внаслідок не проведення оплати відповідачами за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що підтверджується наданим позивачем розрахунком суми заборгованості.

У відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитору зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

У зв`язку з тим, що відповідач ОСОБА_3 сплатила заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, 3 % річних від простроченої суми та інфляційними витратами за період з 01.07.2018 р. по 31.05.2021 р. після пред`явлення позову до суду, позивач КП «Харківводоканал» зменшив суму заборгованості до 8004,14 коп. (за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 червня 2011 року по 30 червня 2018 року у розмірі 5508,33 грн., за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 вересня 2011 року по

30 червня 2018 року у розмірі 2495,81 грн.), яку у остаточній редакції і прохав стягнути з відповідачів зі стягненням судового збору.

Суд враховує, що відповідач просила суд застосувати строки позовної давності до виниклих правовідносин.

При вирішення даного питання, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Позовна давність відноситься до строків захисту цивільних прав; при цьому поняття «позовна» передбачає форму захисту - шляхом пред`явлення позову, необхідною умовою реалізації якої є виникнення права на позов, що розглядається у двох аспектах - процесуальному (право на пред`явлення позивачем позову і розгляд його судом) і матеріальному (право на задоволення позову, на отримання судового захисту). Питання про об`єкт дії позовної давності виникає через відмінності в розумінні категорії «право на позов у матеріальному сенсі» (право на захист) у контексті її співвідношення із суб`єктивним матеріальним цивільним правом як одним з елементів змісту цивільних правовідносин. Набуття права на захист, для здійснення якого встановлена позовна давність, завжди пов`язане з порушенням суб`єктивного матеріального цивільного права. Суб`єктивне матеріальне цивільне право і право на позов відносяться до різних видів матеріального права: перше - регулятивне, друге - охоронне. Змістом права на позов є правомочність, що включає одну або декілька передбачених законом можливостей для припинення порушення, відновлення права або захисту права іншими способами, які можуть реалізовуватись тільки за допомогою звернення до суду.

Враховуючи, що метою встановлення у законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримання захисту за допомогою звернення до суду, слід дійти висновку, що об`єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб`єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного). Відлік позовної давності обчислюється з моменту, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

До позовних вимог КП «Харківводоканал» про стягнення заборгованості згідно зі ст. 257 ЦК України встановлено позовну давність тривалістю у три роки.

Частинами четвертою, п`ятою статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

При цьому, визначення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і правильність обчислення позовної давності, і захист порушеного права.

Таким чином, суд вважає необхідним застосувати до вимог позивача про стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 червня 2011 року по 30 червня 2018 року у розмірі 5508,33 грн., за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 вересня 2011 року по 30 червня 2018 року у розмірі 2495,81 грн. строк позовної давності та в цій частині позов залишити без задоволення.

Згідно ч.3 ст. 142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову, понесені ним судові витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак, якщо позивач не підтримує свої вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує до стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача, тому з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2270 грн. з кожного в рівних частках.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 76-83, 130, 141, 256-271, 265, 267, 280-283 ЦПК України, ст. 625 ч.2 ЦК України, ст.ст.64, 68 ЖК України, п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875 від 24.06.2004 р., п.1 ч.2 ст.22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання №2918 від 10.01.2002 р. суд, -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.п.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і.п.н. НОМЕР_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і.п.н. НОМЕР_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , і.п.н. НОМЕР_5 , які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 на користь Комунального підприємства „Харківводоканал (м. Харків, вул. Шевченка, 2, п/р НОМЕР_6 , в АТ Мегабанк, МФО 351629, ) судовий збір у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн.00 коп. з кожного в рівних частках по 567,50 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня оголошення рішення.

Суддя Є.Б. Ольховський