Справа № 727/7723/21
Провадження № 2/727/2310/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2021 року Шевченківський районний суду м. Чернівці

у складі:

головуючого судді Танасійчук Н.М.,

з уч. секретаря судових засідань Желик І.Ю.,

сторін:

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_4 звернувся до Шевченківського районного суду м.Чернівці з позовом до відповідача ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

В позовній заяві позивач вказує, що рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 25.11.2014 року між ним та відповідачем розірвано шлюб та вирішено стягувати аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 06.10.2014 року.

Вказує, що погіршився стан його здоров`я , йому протипоказана важка фізична праця, підняття та перенесення вантажу більше 5 кг, тривалим перебуванням на ногах більше 2 год. терміном на півроку та, з цих причин, його працездатність знизилася, а матеріальне становище від цього погіршилося.

Також зазначає, що на час призначення судом аліментів, у 2014 році , він був працевлаштований, працював адміністратором магазину, а на даний час не працює, бо був звільнений за згодою сторін, тому його матеріальне становище змінилося в гірший бік.

Посилаючись на наведене та норми законодавства, просить ухвалити рішення про зменшення аліментів та стягувати з нього аліменти на утримання неповнолітної дитини в розмірі 1/4 усіх його доходів.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Чернівці від 28.08.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене провадження у даній справі з викликом сторін і відповідачу наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву (а.с.18).

16.09.2021 року відповідачем спрямовано до суду відзив на позовну заяву, де відповідач зазначила, що з позовними вимогами не згідна, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, з тих причин, що відповідач посилаючись на свою хворобу, надав суду довідку про проходження ультразвукової діагностики, езофагогастрдуоденоскопії та протоклол звукового обстеження, з яких не вбачається направлення сімейного лікаря, анамнезу хвороби, відсутні роз`яснення стосовно діагнозу, а також немає жодних відомостей про те, що хвороба є хронічною. Також вказує, що останнім робочим місцем відповідача був магазин "Фокстрот", де він працював адміністратором і ця робота не є фізично важка. Зазначає, що відповідач не надав суду належних та допустимих доказів того , що він не працює. Також звертає увагу суду на те, що позивач не приймає жодної участі у вихованні дитини, жодної матеріальної допомоги не надає, постійно проживає у Львові і життям дитини не цікавиться. У відповідача є у власності житловий будинок та кілька земельних ділянок, тому він матеріально спроможний сплачувати аліменти. Позивач, в 2020 році , вже звертався до суду з аналогічим позовом і йому було відмовлено. Дитині діагностовано хворобу: хронічний пієлонефрит та змішаний астегматизм і вона потребує постійного нагляду у лікаря та постійного лікування, що вимагає постійних матеріальних витрат. Вважає, що підстав для зменшення розміру аліментів у позивача немає.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених в позові. Просив позов задовольнити повністю.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні надали пояснення аналогічні викладеним у відзиві. Просили відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши всі докази по справі, в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов не обґрунтований і в його задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який 25.11.2014 року рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці розірвано. Крім цього, вказаним рішенням стягнуто із ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини усіх доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 06 жовтня 2014 року (а.с.7-8).

Згідно заключення ультразвукового дослідження ОСОБА_4 : встановлено ознаки дрібних поліпів жовчевого міхура. Правобічного нефроптозу незначно вираженого. Дрібного конкременту нижньої чашечки правої нирки ( а.с. 9)

В заключенні протоколу ультразвукового обстеження від 19.06.2021 року ОСОБА_4 значиться: " УЗ картина високого стояння та латеропозиції наколінка, меніноскопатії медіального меніска, лігаментопатії, медіальної колатеральної звязки, лігаменопатії та недостатності передньої схрещеної звязки лівого колінного суглобу. При обстеженні правого колінного суглобу - виявлено ознави високого стояння та латеропозиції наколінника, дегенеративних змін менісків, тендинопатії сухожилля іліотібіального тракту ( а.с.11)

Згідно медичного висновку ЛКК від 30.06.2021 року ОСОБА_4 , за станом здоров"я, протипоказана важка фіжична праця, підняття та перенесення вантажу більше 5ти кілограмів, тривалим перебуванням на ногах більше 2 годин терміном 6 місяців ( а.с.12)

Як вбачається із копії трудової книжки позивача ОСОБА_4 , останній не працює з 28.04.2015 року ( звільнений на підставі п.1 ст. 36 КЗпПУ) (а.с.13).

Згідно Інформаційної довідки №26762246 від 22.06.2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, у позивача ОСОБА_4 у власності та в оренді є декілька земельних ділянок, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та у спільній власності квартира у м. Львів (а.с.39-45).

З відповіді КНП "Міська дитяча поліклініка " вбачається, що - ОСОБА_5 знаходиться на обліку МДП з моменту народження. Дитина перебуває під спостереженням нефролога дитячого з діагнозом :хронічний пієлонефрит з 15.09.2020 року, офтальмолога дитячого, з діагнозом: змішаний астигматизм ( а.с.50)

Надані позивачем ультразвукове дослідження печінки, жовчного міхура, підшлункової залози, нирок, селезінки, черевної порожнини; висновок езофагогастродуоденоскопії ОСОБА_4 ( а.с.10); протокол ультразвукового обстеження від 19.06.2021 року (а.с.110), в якому значиться: " УЗ картина високого стояння та латеропозиції наколінка, меніноскопатії медіального меніска, лігаментопатії, медіальної колатеральної зв"язки, лігаменопатії та недостатності передньої схрещеної зв"язки лівого колінного суглобу. При обстеженні правого колінного суглобу - виявлено ознави високого стояння та латеропозиції наколінника, дегенеративних змін менісків, тендинопатії сухожилля іліотібіального тракту", суд визнає неналежними доказами та не приймає їх до уваги, оскільки не володіє знаннями у галузі медицини та не вправі робити висновків чи вказані у даних документах стани впливають на працездатність позивача.

Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від15.05.2006року №3«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виходячи з цього сторони, як батьки дитини, повинні спільно вирішувати питання про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини.

Відповідно до вимог ст.ст.150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні.

Відповідно до вимог ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Стаття 180 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька до досягнення нею повноліття.

Згідно частини другої ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на спроможність сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Свій позов ОСОБА_4 обгрунтовує тим, що у нього погіршилося матеріальне становище, у звязку з тим, що він з 2015 року не працює та тим, що йому через патологію коліна протипоказана тяжка фізична праця.

Однак, як вбачається з копії трудової книжки, позивач був звільнений з роботи за угодою сторін. Тому у суду відсутні підстави вважати, що ОСОБА_4 завадила працювати хвороба. З дослідженого в судовому засіданні висновку ЛКК № 105 від 30.06.2021 року вбачається, що позивачу протипоказана тяжка фізична праця, проте такі протипоказання є тимчасовими, протягом 6 місяців. Крім того, позивачем не надано суду доказів, що він вживав заходів щодо свого працевлаштування, на роботу не пов`язану з фізичним навантаженням. Зокрема відомостей, що позивач значиться зареєстрованим у центрі зайнятості, як шукаючий роботу, суду не надано.

Таким чином, суд враховує, той факт що платник аліментів тимчасово обмежений здобувати доходи тяжкою фізичною працею, однак не позбавлений можливості влаштуватися на роботу не пов`язану з фізичним навантаженням; не має на утриманні інших дітей; має у власності майно, а отже взмозі сплачувати аліменти на утримання дитини у визначеному судом розмірі.

Інших належних та допустимих доказів про суттєве погіршення його матеріального стану або стану здоров`я ( що в повній мірі унеможливив би позивача спроможності заробляти) після ухвалення попереднього рішення суду та з моменту стягнення аліментів на утримання доньки, позивач не надав. Матеріальний та сімейний стан позивача та відповідача не змінився, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України (зокрема постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати касаційного цивільного суду від 15.05.2018 року по справі № 234/6207/17, провадження № 61-7802св18), на думку суду не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів.

З огляду на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є обов`язковою для застосування національними судами, рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим.

Визначений рішенням суду від 25.11.2014 року розмір аліментів з урахуванням знецінення коштів внаслідок інфляції, постійного подорожчання усіх груп товарів для дітей не є надміру високим і відповідає інтересам та потребам дитини.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими і не підлягають до задоволення за безпідставністю.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, то відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.141, 150, 157, 180-184, 192 СК України, ст.ст. ст.ст.3, 4, 11, 12, 13, 19, 76, 81, 258, 263, 264, 265, 268, 273, 274, 275, 279, 352, 354, ЦПК України, ч.1 п.15 п.п.15.5 розділу ХІІ. Перехідних положень ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 з 1/3 частини аліментів від усіх видів заробітку на 1/4 частину аліментів від усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відмовити.

Стягнути з позивача ОСОБА_4 (ідн. НОМЕР_1 ) на користь відповідача ОСОБА_2 ( ідн. НОМЕР_2 ) витрати на правову допомогу в сумі 6000 (шість тисяч) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Чернівців або безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.

Суддя Н.М.Танасійчук