Справа № 446/189/21 Головуючий у 1 інстанції: Котормус Т.І.
Провадження № 22-ц/811/1131/21 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів Ванівського О.М., Крайник Н.П.

при секретарі Ждан К.О.

з участю позивача ОСОБА_1 , третіх осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 22 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 до Колективного сільськогосподарського підприємства «СВСГ «Кам`янка», Дернівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області, Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_6 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_7 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, з посиланням на відсутність у деклараціях позивачів спірного майна та судовий збір сплачений не в повному розмірі за подання заяви про забезпечення позову.

Також в лютому 2021 року Кам`янка-Бузької міська рада звернулася до суду з заявою про заміну заходів забезпечення позову.

У своєму клопотанні представник міської ради посилається на те, що ними проведено співставлення місць розташування земельних ділянок на які отримано дозвіл на розробку проекту землеустрою, а також даних, що містяться у Публічній кадастровій карті України та Схемі розташування земельної ділянки (сад), права на яку просять захистити позивачі, і встановлено перелік осіб, які отримали такі дозволи в межах спірної ділянки.

Вказує, що за умов існування заходів забезпечення позову в первинному варіанті порушуються права осіб, які не мають відношення до даного спору, тобто тих, яким надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо земельних ділянок в інших населених пунктах.

Ухвалою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 22 лютого 2021 року залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

- ОСОБА_13 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

- ОСОБА_14 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

- ОСОБА_15 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 ;

- ОСОБА_6 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 ;

- ОСОБА_16 , який проживає за адресою: АДРЕСА_5 ;

- ОСОБА_17 , який проживає за адресою: АДРЕСА_4 ;

- ОСОБА_18 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_5 ;

- ОСОБА_19 , який проживає за адресою: АДРЕСА_6 ;

- ОСОБА_20 , який проживає за адресою: АДРЕСА_7 ;

- ОСОБА_21 , який проживає за адресою: АДРЕСА_8 ;

- ОСОБА_22 , який проживає за адресою: АДРЕСА_9 ;

- ОСОБА_23 , який проживає за адресою: АДРЕСА_9 ;

- ОСОБА_24 , який проживає за адресою: Пустомитівський район, с. Миколаїв;

- ОСОБА_25 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 ;

- ОСОБА_26 , який проживає за адресою: АДРЕСА_4 ;

- ОСОБА_27 , який проживає за адресою: АДРЕСА_5 ;

- ОСОБА_28 , який проживає за адресою: АДРЕСА_6 ;

- ОСОБА_29 , який проживає за адресою: АДРЕСА_10 ;

- ОСОБА_30 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 ;

- ОСОБА_31 , який проживає за адресою: АДРЕСА_6 ;

- ОСОБА_32 , яка проживає за адресою: Турківський район, с. В.Яблунька;

- ОСОБА_33 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_5 ;

- ОСОБА_34 , який проживає за адресою: Кам`янка-Бузький район, с. Руда-Сілецька;

- ОСОБА_35 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_11 ;

- ОСОБА_36 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_11 ;

- ОСОБА_37 , яка проживає за адресою: Кам`янка-Бузький район, смт. Добротвір;

- ОСОБА_38 , який проживає за адресою: АДРЕСА_10 ;

- ОСОБА_39 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_12 ;

- ОСОБА_40 , який проживає за адресою: АДРЕСА_5 ;

- ОСОБА_41 , який проживає за адресою: АДРЕСА_9 ;

- ОСОБА_42 , який проживає за адресою: АДРЕСА_12 ;

- ОСОБА_43 , який проживає за адресою: Кам`янка-Бузький район, с. Дальнич;

- ОСОБА_44 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

- ОСОБА_45 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_13 ;

- ОСОБА_46 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

- ОСОБА_47 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_5 ;

- ОСОБА_7 , який проживає за адресою: АДРЕСА_7 ;

- ОСОБА_48 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_14 ;

- ОСОБА_49 , який проживає за адресою: АДРЕСА_5 ;

- ОСОБА_50 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_5 ;

- ОСОБА_51 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_5 ;

- ОСОБА_52 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_15 ;

- ОСОБА_53 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_16 .

Встановити третім особам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання пояснення на позовну заяву.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову відмовлено.

Клопотання представника Кам`янка-Бузької міської ради про заміну одного заходу забезпечення позову іншим задоволено.

Замінено вжиті судом заходи забезпечення позову на підставі ухвали Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 29.01.2021 у справі №446/189/21 на інші, якими заборонено Кам`янка-Бузькій міській раді до моменту вирішення справи №446/189/21 вчиняти будь-які дії щодо земельних ділянок з кадастровими номерами:

:07:000:0290, :07:000:0291, :07:000:0292,

:07:000:0293, :07:000:0294, :07:000:0600:07:000:0296, :07:000:0297, :07:000:0600:07:000:0299, :07:000:0300, :07:000:0600:07:000:0302, :07:000:0303, :07:000:0600:07:000:0306, :07:000:0307, :07:000:0600:07:000:0309, :07:000:0310, :07:000:0600:07:000:0312, :07:000:0313, :07:000:0600:07:000:0315, :07:000:0316, :07:000:0600:07:000:0318, :07:000:0319, :07:000:0600:07:000:0321, :07:000:0322, :07:000:0600:07:000:0324, :07:000:0325, :07:000:0600:07:000:0327, :07:000:0328, :07:000:0600:07:000:0347, :07:000:0346, :07:000:0600:07:000:0344, :07:000:0343, :07:000:0600:07:000:0341, :07:000:0340, :07:000:0600:07:000:0338, :07:000:0337, :07:000:0600:07:000:0335, :07:000:0334, :07:000:0600:07:000:0332, :07:000:0331, :07:000:0600:07:000:0348, :07:000:0349, :07:000:0600:07:000:0351, :07:000:0352, :07:000:0600:07:000:0287, :07:000:0357, :07:000:0600:07:000:0353, :07:000:0354, :07:000:0600:07:000:0251, :07:000:0249.

Ухвалу суду в частині відмови в скасуванні заходів забезпечення позову та зміни одного заходу забезпечення позову іншим, оскаржив ОСОБА_2 . Вважає ухвалу суду в оскаржуваній частині незаконною. Звертає увагу, що ні в заяві про застосування заходів забезпечення позову, ні в позовній заяві позивачі не зазначають, право на яку саме ділянку порушено рішеннями сільської ради, не зазначають кадастрового номера земельної ділянки. Також звертає увагу, що при зверненні до суду із заявою про забезпечення позову, позивачами було не в повній мірі сплачено судовий збір. Постановляючи оскаржувану ухвалу і розглядаючи одночасно заяви про скасування заходів забезпечення позову і зміну одного виду забезпечення позову іншим, суд частково виправив допущені помилки в ухвалі від 29.01.2021. В апеляційній скарзі скаржник просить скасувати ухвалу Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 22 лютого 2021 року в оскаржуваній частині.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає до задоволенню із наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу в оскаржуваній частині, суд зазначив, що аргументи ОСОБА_2 щодо скасування заходів забезпечення позову не свідчать про наявність підстав для такого скасування та не вказують на те, що необхідність у існуванні таких заходів забезпечення позову відпала на даний час.

Замінюючи вжиті судом заходи забезпечення позову на підставі ухвали Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 29.01.2021 у справі №446/189/21 на інші, суд виходив з того, що заходи забезпечення позову не повинні стосуватися дії оскаржуваних рішень Дернівської сільської ради в частині щодо осіб, які отримали дозвіл на розробку проекту землеустрою поза межами земельної ділянки з кадастровим №:07:000:0231 загальною площею 26,9237 га., а такі заходи забезпечення позову повинні поширюватися лише на заборону вчинення міською радою дій про передачу у власність тих земельних ділянок, які охоплюються межами раніше існуючої земельної ділянки з кадастровим №:07:000:0231 загальною площею 26,9237 га.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Клопочучи перед судом першої інстанції про скасування вжитих заходів забезпечення позову, ОСОБА_2 посилався на те, що позивачі на надали майнових сертифікатів на всю суму, яка визначена у рішенні зборів співвласників, а саме на суму 30326 грн.

Оцінюючи даний аргумент суд першої інстанції правильно відзначив, що оцінка цієї обставини повинна бути здійснена судом при розгляді позовних вимог по суті, а не під час вирішення судом питання про заходи забезпечення позову.

Крім того, представником позивачів до клопотання від 22.02.2021 додатково надано до матеріалів справи копію свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ЛВ №13-1333 на ім`я ОСОБА_1 на суму 30 000,00 грн.

Враховуючи вказане свідоцтво, а також ті, які додані до позовної заяви на загальну суму 1894 грн., суд робить висновок про документальне підтвердження позивачами загальної суми майнових сертифікатів на суму 31894 грн., що є більшим ніж сума, яка вказана у рішенні зборів від 08.07.2012, яким виділено майновий пай в натурі позивачам по справі.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про безпідставність тверджень заявника ОСОБА_2 щодо даного аргументу, однак наголошує, що не вдається до оцінки цієї обставини на предмет наявності чи відсутності прав позивачів, які виникли на підставі цих майнових сертифікатів, оскільки таку оцінку буде надано судом при вирішенні справи по суті.

Також, ОСОБА_2 посилається на те, що багаторічні насадження не підлягали паюванню згідно чинного на час винесення рішення загальних зборів законодавства. Крім того, багаторічні насадження це різновид сільськогосподарських угідь, що відноситься до земель сільськогосподарського призначення, що не може вважатися підтвердженням права власності.

Суд доречно звернув увагу, що оцінка такої обставини повинна бути здійснена судом при вирішенні спору по суті, оскільки у випадку погодження судом з таким аргументом третьої особи в даній ухвалі означало би подальшу неможливість оцінки судом цієї обставини.

Натомість суд повинен провести судовий розгляд, дослідити доказу у справі, заслухати пояснення учасників процесу, і лише тоді, при прийнятті рішення у справі надати відповідь на такий аргумент.

Ці посилання третьої особи ніяким чином не спростовують висновків суду щодо необхідності забезпечення позову, метою яких було збереження існуючого предмету спору до вирішення справи по суті.

Окрім цього, слід звернути увагу, що постановою Львівського апеляційного суду від 30 червня 2021 року у справі № 446/189/21 ухвалу Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 29 січня 2021 року, якою було вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони Кам`янка-Бузькій міській раді Львівської області до моменту вирішення справи №446/189/21 вчиняти будь-які дії щодо передачі у власність земельних ділянок на підставі рішень Дернівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області №931 від 21.07.2020 року, №997 від 09.10.2020 року, №998 від 09.10.2020 року, №999 від 09.10.2020 року, №1019 від 22.10.2020 року, №1020 від 22.10.2020 року - залишено без змін, в зв`язку з чим доводи скаржника щодо скасування заходів забезпечення позову з тих підстав, що такі є безпідставними оскільки в суд не було підстав їх вживати, спростовуються такою постановою.

Щодо посилання у заяві про скасування заходів забезпечення позову на відсутність у деклараціях позивачів спірного майна, то суд правильно таке відхилив, оскільки правильність декларування майнового стану осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування не входить до предмету доказування у даній справі.

Останнім аргументом, на якому наголошує ОСОБА_2 є правильність сплати судового збору при подачі до суду заяви про забезпечення позову.

Так, як видно з долученої до заяви про забезпечення позову квитанції про сплату судового збору, позивачами сплачено судовий збір у сумі 454,00 грн. (а.с. 65).

Як зазначено у підпункті 4 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», розмір ставки судового збору за заяву фізичних осіб про забезпечення позову становить 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що з врахуванням визначеного Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня 2021 року на рівні 2270 гривень становить саме 454,00 грн., як і було сплачено позивачами.

Посилання ОСОБА_2 на роз`яснення Пленуму ВССУ від 17.10.2014, які містяться у Постанові №10, на переконання суду є безпідставними, оскільки такі стосуються подання кількома позивачами позовних вимог немайнового чи майнового характеру, а не подання заяв про забезпечення позову, розмір судового збору за подання яких прямо передбачено законом.

Тому, аргументи ОСОБА_2 щодо скасування заходів забезпечення позову не свідчать про наявність підстав для такого скасування та не вказують на те, що необхідність у існуванні таких заходів забезпечення позову відпала на даний час.

У своїх поясненнях ОСОБА_2 вказує на необхідність скасування заходів забезпечення позову з метою надання йому можливості оформити право власності на земельну ділянку, право на яку оскаржується позивачами. Така обставина, на переконання суду першої та апеляційної інстанції, додатково вказує на адекватності та співмірності вжитих судом заходів до забезпечення позову, оскільки їх невжиття може призвести до утрудненого захисту прав позивачів, у випадку обґрунтованості їх позовних вимог.

Можливий утруднений захист прав позивачів без застосування заходів забезпечення позову пояснюється тим, що за умов надання міською радою у власність приблизно 48-ми особам спірну земельну ділянку, позивачі змушені будуть звертися до суду з численними вимогами до широкого кола осіб, що є очевидним утрудненням ефективного захисту оспорюваних прав позивачів.

За таких обставин, ні в суд першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_2 не доведено про існування підстав для скасування раніше вжитих заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЦПК України за клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим.

У своєму клопотання представник міської ради посилається на те, що ними проведено співставлення місць розташування земельних ділянок на які отримано дозвіл на розробку проекту землеустрою, а також даних, що містяться у Публічній кадастровій карті України та Схемі розташування земельної ділянки (сад), права на яку просять захистити позивачі, і встановлено перелік осіб, які отримали такі дозволи в межах спірної ділянки.

Вказує, що за умов існування заходів забезпечення позову в первинному варіанті порушуються права осіб, які не мають відношення до даного спору, тобто тих, яким надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо земельних ділянок в інших населених пунктах.

Такі аргументи представника відповідача суд вважає обґрунтованими.

Так, як видно із Схеми розташування земельної ділянки з кадастровим №:07:000:0231 загальною площею 26,9237 га., витягу з Публічної кадастрової карти України та Переліку земельних ділянок за межами с. Сапіжанка в урочищі «Сад» станом на 15.02.2021, у межах спірної земельної ділянки містяться не всі земельні ділянки, права на розробку проекту землеустрою щодо яких надано спірними рішеннями Дернівської сільської ради, а лише певна їх частина.

Таким чином, заходи забезпечення позову не повинні стосуватися дії оскаржуваних рішень Дернівської сільської ради в частині щодо осіб, які отримали дозвіл на розробку проекту землеустрою поза межами земельної ділянки з кадастровим №:07:000:0231 загальною площею 26,9237 га. А такі заходи забезпечення позову повинні поширюватися лише на заборону вчинення міською радою дій про передачу у власність тих земельних ділянок, які охоплюються межами раніше існуючої земельної ділянки з кадастровим №:07:000:0231 загальною площею 26,9237 га.

Одночасно, враховуючи наявність даних про те, що відповідно до листа Кам`янка-Бузької міської ради від 22.02.2021 №72/103-17, на даний час на розгляді у міській раді перебувають заяви про надання дозволів на відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства інших осіб, в т.ч. й позивачів і розгляд таких заяв включено до проекту рішень міської ради на лютий 2021 року за №21 та №24, то доцільним є заміна заходів забезпечення позову на заборону міській раді вчинення будь-яких дій щодо таких земельних ділянок.

При вирішенні даного питання суд першої інстанції правильно врахував, що оскільки про вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони міській раді вчиняти будь-які дії щодо спірних земельних ділянок просить сам представник міської ради, то вжиття заходів забезпечення позову є необхідним допоки суд не прийме рішення у даній справі.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову (частини перша, друга статті 154 ЦПК України).

Отже, на відміну від забезпечення позову, метою якого є захист інтересів позивача, зустрічне забезпечення направлено, перш за все, на захист інтересів відповідача.

Реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов`язком, за виключенням випадків, передбачених частиною третьою статті 154 ЦПК України, в якій зазначено, що суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Відповідно до частин четвертої-шостої статті 154 ЦПК України зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом: 1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; 2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову. Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання. Копія ухвали про зустрічне забезпечення направляється учасникам справи не пізніше наступного дня після її постановлення.

Враховуючи, що обраний заявником спосіб забезпечення позову, з врахуванням зміни заходів забезпечення позову не спричинить невідновлюваної шкоди відповідачу чи третім особам і відсутні обставини, визначені ч.3 ст.154 ЦПК України для застосування зустрічного забезпечення, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав вважати, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали мав вжити заходи зустрічного забезпечення позову.

Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, в зв"язку з чим, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, а ухвалу Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 22 лютого 2021 року - слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 22 лютого 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її постановлення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 25 серпня 2021 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: О.М. Ванівський

Н.П. Крайник