Ухвала

Іменем України

09 серпня 2021року

м. Київ

справа № 2-6777/11

провадження № 61-11533ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Стрільчука В. А., Фаловської І. М.

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 02 червня 2021 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо», за участю стягувача - Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», боржників: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про зміну стягувача,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» (далі - ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо») звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою, за участю стягувача - Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»), боржників: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про зміну стягувача у справі № 6-6777/11 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заява мотивована тим, що 15 квітня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» укладено договір про відступлення права вимоги № 2227/К.

Відповідно до пункту 70 та пункту 71 Додатку № 1 до Договору про відступлення прав вимоги було здійснено відступлення права вимоги зобов`язань ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відповідно за договором про надання споживчого кредиту від 20 грудня 2007 року № 0.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23 вересня 2020 року задоволено заяву ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо», за участю стягувача - ПАТ «Дельта Банк», боржників: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про зміну стягувача.

Замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» при виконанні заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19 лютого 2015 року у справі № 6-6777/11 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Постановою Київського апеляційного суду від 02 червня 2021 року ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 23 вересня 2020 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким заяву задоволено.

Замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» при виконанні заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19 лютого 2015 року у справі № 6-6777/11 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У касаційній скарзі, яка надійшла до Верховного Суду у липні 2021 року, ОСОБА_1 просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 02 червня 2021 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною четвертої статті 394 ЦПК України передбачено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Судами встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04 грудня 2012 року позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 110 304,80 дол. США, що за курсом НБУ станом на 01 листопада 2011 року становить 879 901,39 грн.

15 квітня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» укладено договір № 2227/К про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л. В.

Відповідно до умов даного договору ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо», ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» набуло право вимоги за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту від 25 липня 2007 року № 0, боржником за яким є ОСОБА_2 .

Таким чином, відбулася заміна кредитора у зобов`язанні, зокрема ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» є новим кредитором у фінансових правовідносинах з боржником, а також новим стягувачем у даній справі.

Відповідно до частин першої, другої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Згідно з частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до частин першої та другої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні необхідно розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, за змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Доказами правонаступництва, залежно від підстав виникнення, можуть бути: свідоцтво про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК України), передавальний акт комісії з припинення юридичної особи (статті 104, 106 ЦК України), правочин щодо заміни кредитора або боржника у зобов`язанні (статті 512, 513, 520, 521 ЦК України).

Відповідно до законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Згідно зі статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За правилами даної норми дійсність правочину презюмується.

Встановивши, що 15 квітня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» укладено договір № 2227/К про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л. В., відповідно до умов якого ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо», ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» набуло право вимоги за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту від 25 липня 2007 року № 0, боржником за яким є ОСОБА_2 .

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення заяви про заміну сторони у виконавчомупровадженні.

Зі змісту касаційної скарги, судового рішення та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою, наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо його незаконності та неправильності, правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Керуючись частиною першою статті 389, частиною другою та четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 02 червня 2021 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо», за участю стягувача - Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», боржників: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про зміну стягувача.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

В. А. Стрільчук

І. М. Фаловська