Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2/733/92/21
Єдиний унікальний №750/4539/20
Рішення

Іменем України

19 січня 2021 року м. Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

у складі головуючого судді Овчарика В.М.,

за участю секретаря Ткаченко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ічня за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

установив:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з останньої на свою користь 3 000 доларів США боргу, посилаючись на те, що 18 січня 2015 року за проханням відповідачки вона надала останній у позику 3 000 доларів США, а та, у свою чергу, зобов`язалася повернути борг до 20 липня 2015 року. У подальшому 02.06.2015 року відповідачці також було надано у позику ще 1 250 доларів США з умовою повернення всієї суми позики до 20 серпня 2015 року. 24.06.2016 року відповідачка повернула частину боргу у сумі 1 250 доларів США. На даний час сума заборгованості становить 3 000 доларів США та останньою не повернута, що стало підставою для звернення позивачки до суду із зазначеним позовом.

15 жовтня 2020 року відповідачка ОСОБА_2 надала суду заяву про застосування строків позовної давності з посиланням на те, що з моменту виникнення права вимоги (останній здійснений нею платіж у порядку погашення заборгованості в сумі 1 050 доларів США та 200 доларів США 24 червня 2016 року) пройшов строк, встановлений законом для звернення до суду з даним позовом (а.с. 55-56).

Інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило.

У судове засідання позивачка не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, яка надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій також просила у задоволенні позову відмовити повністю.

Відзиву на позов відповідачкою не подано.

За відсутності всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом установлено, що 18 січня 2015 року ОСОБА_1 надала у позику ОСОБА_2 3 000 доларів США з виплатою 2,5 % щомісяця, які остання зобов`язалася повернути до 20 липня 2015 року, про що була складена відповідна письмова розписка (а.с. 72). У подальшому 02.06.2015 року відповідачка взяла у ОСОБА_1 у позику ще 1 250 доларів США з виплатою 2,5 % щомісяця з умовою повернення всієї суми позики 4 250 доларів США до 20 серпня 2015 року. 24.06.2016 року відповідачка повернула частину боргу у сумі 1 250 доларів США, а частина боргу у розмірі 3 000 доларів США залишилася не повернутою.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) гроші кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюються тривалістю у три роки.

Згідно вимог ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебігу позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Згідно статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

За статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як убачається з матеріалів справи, останній платіж у розмірі 1 250 доларів США був здійснений відповідачкою 24 червня 2016 року, при цьому з позовом до суду ОСОБА_1 звернулася 01.06.2020 року (а.с. 9 на звороті).

З урахуванням викладеного вище суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 звернулася до суду після спливу трирічного строку позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні її позову на підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України - за спливом позовної давності.

Оскільки у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, тому судові витрати, пов`язані з розглядом справи відповідно до п. 2. ч. 2 ст. 141 ЦПК України, покладаються на останню.

Керуючись ст. 207, 253, 256, 257, 260, 261, 263, 264, 267, 1046, 1047 ЦК України, ст. 4, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 247, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 19 січня 2021 року.

Головуючий суддя В.М. Овчарик