Справа № 490/6242/21
н/п 2/490/3943/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2021 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Шолох Л.М., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Булахевіч Степана Вікторовича, Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_2 про визнання недійсним електронних торгів, -

В С Т А Н О В И В:

04 серпня 2021 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшов позов ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Булахевіча Степана Вікторовича, Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_2 про визнання недійсними електронних торгів, в якому позивач просить:

визнати недійсним правочин з реалізації за ціною 714 777 грн. ОСОБА_2 на електронних торгах, які були проведені державним підприємством «СЕТАМ» 05.05.2021 року лоту № 406657, а саме іпотечного майна квартири АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_1 ;

визнати недійсними проведені державним підприємством «СЕТАМ» 05 травня 2021 року електронні торги з реалізації лоту № 406657 квартири АДРЕСА_1 , які оформлені протоколом № 537226 проведення електронних торгів, сформованим 02.07.2021 року державним підприємством «СЕТАМ» з реалізації лоту № 406657, а саме предмету іпотеки квартири АДРЕСА_1 належної ОСОБА_1 ;

визнати недійсним акт про реалізацію предмета іпотеки складеного 13.07.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Булахевічем С.В. з реалізації нерухомого майна: - предмету іпотеки квартири АДРЕСА_1 , належної ОСОБА_1 , винесений при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-2337/11 виданого 22.12.2018 року Заводським районним судом м. Миколаєва щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором № 1805-н від 02.08.2007 року в розмірі 2 196 050, 22 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 серпня 2021 року визначено головуючого по справі суддю Шолох Л.М. та цього ж дня передано судді Шолох Л.М.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 06.08.2021 року справу прийнято суддею Шолох Л.М. до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено у підготовче судове засідання на 01.10.2021 року на 09 год. 15 хв.

Одночасно з поданням позовної заяви позивачем ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, в якій вона просить суд:

накласти арешт та вставити заборону відчуження об`єкта нерухомості квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_4 ;

заборонити всім суб`єктам державної реєстрації вносити будь-які зміни до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо квартири АДРЕСА_1 ,, яка належить ОСОБА_5 ;

заборонити будь-яким державним та приватним нотаріусам видавати свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів щодо квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_4 ;

заборонити будь-яким особам здійснювати дії щодо виселення, а також зняття із реєстраційного обліку осіб, які мешкають (зареєстровані) у квартирі АДРЕСА_1 ;

заборонити будь-яким особам здійснення дій щодо виселення та постановки на реєстраційний облік в якості постійного або тимчасового місця проживання осіб у квартирі АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_4 .

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, умовою застосування забезпечення позову, як сукупності процесуальних дій, є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною першою статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу (частина сьома статті 153 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Як вказано у частині третій статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У свою чергу співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

З аналізу наведених норм слідує, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду у цій справі у разі задоволення позовних вимог у справі.

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову з урахуванням співмірності із заявленими вимогами, відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

Зі змісту позовної заяви слідує, що предметом спору у даній справі є визнання електронних торгів, проведених Державним підприємством «СЕТАМ» з реалізації квартири АДРЕСА_1 недійсними.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 р. №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову заявник не надав будь-яких доказів того, що не забезпечення позову у спосіб, визначений ним, може призвести до неможливості у майбутньому ефективно захистити її порушені права, а також факту намагання нового власника реалізувати спірне майно.

Також суд зазначає, що під час вирішення питання слід враховувати не тільки інтереси позивача, а й інших осіб (у даному випадку ОСОБА_4 ), права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 05 лютого 2020 року у справі № 490/3925/19.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви позивача про забезпечення позову, тому в її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її постановлення.

Копії ухвали надіслати сторонам у справі.

Суддя Л.М. Шолох