ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Колесової А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк, треті особи приватний виконавець Дніпровського міського нотаріального округу Ванжа Олександр Володимирович, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до АТ КБ Приватбанк, треті особи приватний виконавець Дніпровського міського нотаріального округу Ванжа О.В., приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтуванні позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що 21 березня 2003 року між ОСОБА_2 та АТ КБ Приватбанк було укладено кредитний договір №DNUHGA про надання кредиту в розмірі 62 150 доларів США, в тому числі на загальні споживчі цілі 50 000 доларів США, в оплату Договору страхування 12 150 доларів США на строк з 21 березня 2008 року по 21 березня 2028 року. Відповідно до п. 8.3 кредитного договору забезпеченням виконання позичальником зобов`язань за Договором виступає іпотека будинку загальною площею 40,60 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та належить на праві власності позивачу. 21 березня 2008 року між позивачем та відповідачем підписано та нотаріально посвідчено договір іпотеки №DNUHGA. 29 вересня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.С. було вчинено виконавчий напис, яким звернуто стягнення на нерухоме майно житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що належить на праві власності позивачу, яка є майновим поручителем ОСОБА_2 за його кредитним зобов`язанням перед АТ КБ Приватбанк згідно кредитного договору №DNUHGA від 21 березня 2008 року. За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, пропонується задовольнити вимоги відповідача шляхом перерахування коштів на рахунок № НОМЕР_1 в АТ КБ Приватбанк, МФО 305299 у розмірі: заборгованість за кредитом 51 966,81 доларів США, заборгованість за відсотками 57 573,55 доларів США, комісія- 2 285,31 доларів США, пеня 215 427,84 доларів США, що всього становить 327 253,31 доларів США, що за курсом НБУ на 20 червня 2019 рік становить 8 617 972 грн. 44 коп. всього з урахуванням витрат пов`язаних з вчиненням виконавчого напису 3 500 грн. становить 8 617 972 грн. 44 коп. Строк за який провадиться стягнення одинадцять років два місяці тридцять днів, а саме з 21 березня 2008 року по 20 червня 2019 рік. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжі О.В. від 20 жовтня 2020 року відкрито виконавче провадження №63357319 з виконання виконавчого напису №2682 від 12 вересня 2020 року про звернення стягнення на нерухоме майно. Вказаний виконавчий напис, позивач вважає таким, що вчинений з грубим порушенням чинного законодавства України, оскільки її не було повідомлено належним чином про існування заборгованості, подані відповідачем документи нотаріусу не можуть підтверджувати безспірність заборгованість. При вчиненні напису нотаріус не отримував від стягувача виписку з рахунку ОСОБА_2 , а також оригінал кредитного договору, окрім того нотаріусом порушено строк за яким провадиться стягнення. На підставі викладеного ОСОБА_1 просила суд визнати виконавчий напис №2682 від 12 вересня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.С. про звернення стягнення на нерухоме майно житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків за даним Державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м.Орджонікідзе, Дніпропетровської області, місце роботи фізична особа- підприємець, яка є майновим поручителем ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження: м.Орджонікідзе, Дніпроптеровської області, місце роботи фізична особа-підприємець, за його кредитними зобов`язаннями перед АТ КБ Приватбанк згідно кредитного договору №DNUHGA від 21 березня 2008 року, таким, що не підлягає виконанню; стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 18500 грн., судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 серпня 2021 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 . Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. від 12 вересня 2019 року, зареєстрований в реєстрі № 2682, за яким звернуто стягнення на нерухоме майно житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 . Стягнуто з АТ КБ Приватбанк на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені судові витрати у вигляді правничої допомоги в розмірі 10 000 грн. та судовий збір 1 328 грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі АТ КБ Приватбанк просять рішення суду від 09 серпня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII Про нотаріат, нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом Про нотаріат та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону Про нотаріат).

Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 .

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону Про нотаріат). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону Про нотаріат та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України Про нотаріат для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України Про нотаріатвизначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі Про нотаріат та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону Про нотаріатпередбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України Про нотаріат). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України Про нотаріатзахист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону Про нотаріат у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

21 березня 2003 року між ОСОБА_2 та АТ КБ Приватбанк було укладено кредитний договір №DNUHGA про надання кредиту в розмірі 62 150 доларів США, в тому числі на загальні споживчі цілі 50 000 доларів США, в оплату Договору страхування 12 150 доларів США на строк з 21 березня 2008 року по 21 березня 2028 року (а.с.13-23).

Відповідно до п. 8.3 кредитного договору забезпеченням виконання Позичальником зобов`язань за Договором виступає іпотека будинку загальною площею 40,60 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та належить на праві власності позивачу ОСОБА_1

21 березня 2008 року між ОСОБА_1 та АТ КБ Приватбанк було укладено та нотаріально посвідчено договір іпотеки №DNUHGA , предметом якого є житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 (а.с.24-28).

02 вересня 2019 року АТ КБ Приватбанк звернулися до приватного нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.С. із заявою про вчинення виконавчого напису на копії Договору іпотеки №DNUHGA від 21 березня 2008 року (а.с. 103). До заяви долучили: кредитний договір, договір іпотеки, копію паспорта Боржника, засвідчена виписка з особливого рахунку боржника, вимога про усунення порушень за Кредитним договором, розрахункові документи про оплату послуг поштового зв`язку, описи вкладення до листа (оригінал), установчі документи АТ КБ Приватбанк, довіреність представника АТ КБ Приватбанк, паспорт представника АТ КБ Приватбанк (а.с. 104, 105, 108-114, 115-118, 120-126, 127, 128, 131, 132).

29 вересня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.С. було вчинено виконавчий напис, яким звернуто стягнення на нерухоме майно житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що належить на праві власності позивачу, яка є майновим поручителем ОСОБА_2 за його кредитним зобов`язанням перед АТ КБ Приватбанк згідно кредитного договору №DNUHGA від 21 березня 2008 року. За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, пропонується задовольнити вимоги відповідача шляхом перерахування коштів на рахунок № НОМЕР_1 в АТ КБ Приватбанк, МФО 305299 у розмірі: заборгованість за кредитом 51 966,81 доларів США, заборгованість за відсотками 57 573,55 доларів США, комісія- 2 285,31 доларів США, пеня 215 427,84 доларів США, що всього становить 327 253,31 доларів США, що за курсом НБУ на 20 червня 2019 року становить 8 617 972 грн. 44 коп. всього з урахуванням витрат пов`язаних з вчиненням виконавчого напису 3 500 грн. становить 8 617 972 грн. 44 коп. строк за який провадиться стягнення одинадцять років два місяці тридцять днів, а саме з 21 березня 2008 року по 20 червня 2019 рік (а.с.11-12).

20 жовтня 2020 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа О.В. відкрито виконавче провадження №63357319 з виконання виконавчого напису №2682 від 12 вересня 2020 року про звернення стягнення на нерухоме майно (а.с. 44-46).

20 жовтня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа О.В. винесено постанову про арешт майна боржника у виконавчому провадженні №63357319 (а.с. 47-49).

Кредитний договір № DNUHGA між позичальником ОСОБА_2 та АТ КБ Приватбанк було укладено 21 березня 2003 року та строк дії кредитного договору зазначено до 21 березня 2028 року (а.с. 13-23).

Пунктом 8.1 вказаного кредитного договору передбачено погашення позичальником заборгованості за кредитом здійснюється у вигляді щомісячних платежів.

З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, останній платіж позичальником за кредитним договором №DNUHGA від 21 березня 2003 року було здійснено 15 грудня 2008 року у сумі 492 грн. 03 коп. у рахунок погашення процентів (а.с.131).

Слід зазначити, приватним нотаріусом не було враховано вимоги ст. 88 Закону України Про нотаріат, в якій зазначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

З оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса вбачається, що днем його вчинення є 29 вересня 2019 року, тобто після спливу трьох років з дня виникнення у банку права вимоги щодо певних платежів за кредитним договором.

Нотаріусом не було витребувано у банку та не було перевірено належним чином докази щодо безспірності суми заборгованості, що виникла у позичальника ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визнання виконавчого напису нотаріуса №2682 від 12 вересня 2019 року таким, що не підлягає виконанню.

Стосовно витрат на правничу допомогу слід зазначити наступне.

Положеннями ст. ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1)на професійну правничу допомогу; 2)пов`язані із залученням свідків,спеціалістів,перекладачів,експертів та проведенням експертизи; 3)пов`язані з витребуванням доказів,проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням,забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до ст.137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до п.8 ч.2 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

З матеріалів справи вбачається, 13 листопада 2020 року ОСОБА_1 уклала договір про надання правової допомоги №13-11 з адвокатським бюро СМІРНОВ ТА ПАРТНЕРИ (а.с.58-62).

З Акту про надання юридичних послуг від 13 листопада 2020 року вбачається, що адвокатське бюро СМІРНОВ ТА ПАРТНЕРИ надав, а клієнт прийняв правничу допомогу згідно договору б/н про надання правової допомоги від 13 листопада 2020 року, гонорар за надану правову допомогу складає 11800 грн. (а.с.68).

З розрахунку про надання послуги від 13 листопада 2020 року вбачається, адвокатським бюром СМІРНОВ ТА ПАРТНЕРИ надана наступна правова допомога: ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №63357319, стягувач АТ КБ Приватбанк, боржник ОСОБА_1 у приватного виконавця Дніпровського міського нотаріального округу Ванжі О.В. - 1 година вартістю 1000 грн., підготовка клопотання приватному виконавцю Дніпровського міського нотаріального округу Ванжі О.В. про відкладення виконавчих дій у виконавчому провадженні №63357319 стягувач АТ КБ Приватбанк, боржник ОСОБА_1 та передання його приватному виконавцю - 1 година вартістю 1000 грн., юридичне консультування, правовий аналіз судової практики, розробка правової стратегії щодо вирішення справи щодо визнання виконавчого напису №2682 від 12 вересня 2019 року, вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.С., про звернення стягнення на нерухоме майно-житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , таким що не підлягає виконанню. Підготовка та подання позовної заяви до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська про визнання виконавчого напису № 2682 від 12 вересня 2019 року таким що не підлягає виконанню, копіювання та засвідчення матеріалів, оплата судового збору (судовий збір оплачується окремо) - 5,2 годин вартістю 5200 грн., підготовка та подання заяви про забезпечення позову до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська шляхом зупинення стягнення, котре провадиться приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжою О.В. в межах виконавчого провадження №63357319 на підставі виконавчого напису №2682 від 12 вересня 2019 року, вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.С., про звернення стягнення на нерухоме майно-житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , оплата судового збору (судовий збір оплачується окремо) - 4,6 годин вартістю 4600 грн. ( а.с.68).

Відповідно до квитанції від 16 листопада 2020 року адвокатське бюро СМІРНОВ ТА ПАРТНЕРИ отримали 10000 грн. від ОСОБА_1 в якості оплати за договором б/н від 13 листопада 2020 року ( а.с.65).

З матеріалів справи вбачається адвокат позивача жодного разу участі у судових засідання у суді першої інстанції не приймав, справа розглядалася у відсутність сторін та їх представників.

Отже, враховуючи складність справи та обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на надання послуг, витрати на правничу допомогу, які були стягнуті з банку судом на користь позивача, мають бути зменшені з 10 000 грн. до 3000 грн.

Доводи апеляційної скарги стосовно наявності підстав вчинення нотаріусом виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки спростовуються наявними в матеріалах справами доказами.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду слід змінити, зменшивши суму витрат, стягнуту з банку на користь позивача, на правничу допомогу з 10 000 грн. до 3 000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк, треті особи приватний виконавець Дніпровського міського нотаріального округу Ванжа Олександр Володимирович, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню змінити, зменшивши стягнуту з Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк на користь ОСОБА_1 понесені витрати у вигляді правничої допомоги з 10 000 грн. до 3000 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова