Справа № 683/2517/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Сагайдак І.М.

секретаря Повзун С.В.

з участю: позивача ОСОБА_1

представника відповідача ТОВ «Енселко Агро» -

Хвостанцевої А.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Старокостянтинів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №683/2517/20; 2/683/248/2021 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енселко Агро» про стягнення недоплаченої орендної плати та зобов`язання внести зміни до договору оренди землі,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 02 січня 2015 року між ним та ТОВ «Енселко Агро» було укладено договір оренди землі, за умовами якого він передав в оренду ТОВ «Енселко Агро» належну йому земельну ділянку площею 2,14 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Великочернятинської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області. У п.2.5 договору оренди землі було передбачено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки, яка передається в оренду становить 56025,96 грн. Однак, вказує, що зазначена у п.2.5 договору сума не є нормативною грошовою оцінкою його земельної ділянки, а є вартістю земельної частки (паю) на території Великочернятинської сільської ради Старокостянтинівського району.

21 жовтня 2019 року він отримав витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку належної йому земельної ділянки, яка становить 97247,18 грн.

Враховуючи, що нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, він 10 грудня 2019 року звернувся до ТОВ «Енселко Агро» з проханням зробити перерахунок орендної плати за три роки та внести зміни до договору оренди землі в частині нормативної грошової оцінки земельної ділянки, на що 28 травня 2020 року отримав письмову відмову.

01 вересня 2020 року він повторно звернувся до відповідача із заявою про внесення змін до договору оренди землі від 02 січня 2015 року та підготував проект додаткової угоди, у якій просив викласти п.2.5 та п.4.1 договору у наступній редакції: «п.2.5 Нормативна грошова оцінка земельної ділянки, що передається в оренду за цим договором, становить 97247,18 грн.; п.4.1 Орендна плата за користування земельною ділянкою становить 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (п.2.5 договору), в грошовому виразі складає 11669,66 грн.», однак 16 вересня 2020 року знову отримав відмову.

Оскільки відповідач ухиляється від внесення змін до договору оренди землі від 02 січня 2015 року, тому на підставі ч.2 ст.651 ЦК України просить змінити зазначений договір оренди за рішенням суду, зобов`язавши відповідача внести зміни до договору оренди землі від 02 січня 2015

року, виклавши п.2.5 та п.4.1 в новій редакції, а саме: «2.5 Нормативна грошова оцінка земельної ділянки, що передається в оренду за цим договором, становить 97247,18 грн.; п.4.1 Орендна плата за користування земельною ділянкою становить 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (п.2.5 договору), в грошовому виразі складає 11669,66 грн.».

Крім того, вказує, що належна йому земельна ділянка має площу 2,14 га, тоді як інші орендовані відповідачем на території Великочернятинської сільської ради земельні ділянки мають площу 1,5 га, що наочно видно на схемі розташування земельних ділянок, яка є додатком до договору оренди землі. Орендну плату відповідач платив, виходячи із вартості земельної частки (паю) на території Великочернятинської сільської ради Старокостянтинівського району. Однак, розмір його земельної ділянки в умовних кадастрових гектарах становив 2,28, що у 1,5 рази більше від інших земельних ділянок розмір яких в умовних кадастрових гектарах становив 1,5, власникам яких виплачувалась така ж сама орендна плата як і йому.

Тому, виходячи з нормативної грошової оцінки належної йому земельної ділянки, яка становить 97247,18 грн., вважає, що ТОВ «Енселко Агро» за 2018-2020 роки недоплатило йому 7732,13 грн. орендної плати.

При цьому, вказує, що ТОВ «Енселко Агро» при укладені договору оренди землі від 02 січня 2015 року застосувало обман, записавши у п.2.5 договору, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 56025,96 грн., взявши за основу вартість земельної частки (паю) на території Великочернятинської сільської ради, при цьому не зробивши витягу з технічної документації про дійсну нормативну грошову оцінку земельної ділянки.

Тому, на підставі ч.2 ст.230 ЦК України просить стягнути з ТОВ «Енселко Агро», як зі сторони, яка застосувала обман, завдані йому збитки у подвійному розмірі, а саме подвійний розмір недоплаченої йому орендної плати за останніх три роки, що становить 15464,26 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить позов задоволити.

Представник відповідача ТОВ «Енселко Агро» - Хвостанцева А.Ф. проти позову заперечила, вважає, його безпідставним та необґрунтованим. При цьому, підтримала доводи, викладені у поданому відзиві, вказавши, що умовами договору оренди землі від 02 січня 2015 року передбачено, що розмір орендної плати за користування належною позивачу земельною ділянкою складає 6% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки і в грошовому виразі складає 3361,56 грн. (п.4.1 договору). Зазначений договір є чинним, добровільно підписаний позивачем, що свідчить про його згоду із умовами договору. За період дії договору у 2015-2020 роках ТОВ «Енселко Агро» з власної ініціативи значно збільшувало розмір орендної плати за користування земельною ділянкою у відсотковому співвідношенні відповідно до довідок управління Держгеокадастру у Старокостянтинівському районі, що позивачем не заперечується й будь-яких претензій щодо отримання орендної плати не в повному обсязі, останній тривалий час не висловлював. Тому, вважає, що ТОВ «Енселко Агро» у 2018-2020 роках у повному обсязі виконало умови договору оренди землі від 02 січня 2015 року та виплатило позивачу орендну плату у розмірі, що є навіть більшим, як то було передбачено умовами договору, через що підстави для стягнення на користь позивача недоплаченої орендної плати у подвійному розмірі відсутні. Також вказує, що на відміну від земель державної та комунальної власності, зміна нормативної грошової оцінки землі чи зміна інших обставин не впливають на розмір орендної плати за землю приватної власності, що передбачений сторонами у договорі оренди, тому вважає, що підстав для внесення змін до договору оренди землі від 02 січня 2015 року не має.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №369519 від 30 січня 2006 року є власником земельної ділянки площею 2,14 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Великочернятинської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, кадастровий номер :04:037:0067.

02 січня 2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Енселко Агро» укладено договір оренди землі, за умовами якого позивач передав відповідачу у строкове платне користування до 02 січня 2025 року належну йому на праві власності вищезазначену земельну ділянку.

Умовами договору сторони також передбачили, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки, що передається в оренду за цим договором, становить 56025,96 гривень в цінах 2015 року (п.2.5 договору), а також, що орендна плата за користування земельною ділянкою встановлюється за погодженням сторін у розмірі 6,0% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (пункт 2.5 договору), що в грошовому виразі складає 3361,56 гривень за один повний рік користування земельною ділянкою (п.4.1 договору оренди).

У п.4.6 договору оренди землі від 02 січня 2015 року сторони передбачили, що умови цього договору про розмір, форми та терміни сплати орендної плати можуть переглядатись лише за згодою сторін не частіше ніж один раз за рік користування у разі: а) зміни умов господарювання, передбачених договором; б) погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в) в інших випадках, передбачених законом.

21 жовтня 2019 року ОСОБА_1 отримав витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, сформований 21 жовтня 2019 року державним кадастровим реєстратором Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області Білик А.Ю., згідно якого нормативна грошова оцінка належної ОСОБА_1 земельної ділянки площею 2,1415 га, кадастровий номер :04:037:0067, становить 97247,18 грн. (а.с.23).

01 вересня 2020 року ОСОБА_1 направив ТОВ «Енселко Агро» заяву-пропозицію про зміну договору оренди землі та підписання додаткової угоди до договору оренди землі, а також направив проект додаткової угоди до договору оренди землі від 02 січня 2015 року, у якому пропонував викласти п.2.5 та п.4.1 договору в наступній редакції: «п.2.5 Нормативна грошова оцінка земельної ділянки, що передається в оренду за цим договором, становить 97247,18 грн.; п.4.1 Орендна плата за користування земельною ділянкою становить 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (п.2.5 договору), в грошовому виразі складає 11669,66 грн.» (а.с.21, 26).

Листом від 16 вересня 2020 року за вих.№501 ТОВ «Енселко Агро» повідомило позивача щодо відсутності згоди на внесення змін до договору оренди землі від 02 січня 2015 року (а.с.22).

Частиною першою статті 632 ЦК України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди, крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України (ч.1, ч.2 ст.21 Закону України «Про оренду землі»).

Відповідно до пункту 289.1 статті 289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок це капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

Положеннями частини 1 та частини 2 статті 15 Закону України «Про оцінку земель» визначено, що підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок може проводитися також на підставі договору, який укладається заінтересованими особами в порядку, встановленому законом.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотною умовою договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення, перегляду та відповідальності за її несплату.

Таким чином нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18 травня 2016 року у справі №6-325ц16.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про оренду землі» зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Статтею 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно ч.3 ст.653 ЦК України у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Судом встановлено, що згідно з пунктом 4.6 договору оренди землі від 02 січня 2015 року умови цього договору про розмір, форми та терміни сплати орендної плати можуть переглядатись лише за згодою сторін не частіше ніж один раз за рік користування у разі: а) зміни умов господарювання, передбачених договором; б) погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в) в інших випадках, передбачених законом.

Станом на 21 жовтня 2019 року нормативна грошова оцінка належної ОСОБА_1 земельної ділянки площею 2,1415 га, кадастровий номер :04:037:0067, становила 97247,18 грн., тобто суттєво збільшилась порівняно із нормативною грошовою оцінкою земельної ділянки, що була зазначена сторонами у договорі оренди землі від 02 січня 2015 року 56025,96 грн.

Враховуючи, що зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, умовами договору оренди землі передбачено зміну розміру орендної плати за землю, а також, що ОСОБА_1 провів нормативну грошову оцінку належної йому земельної ділянки, однак ТОВ «Енселко Агро» ухиляється від укладення додаткової угоди до договору оренди землі, разом з тим не порушує питання про припинення чи розірвання цього договору, продовжує використовувати орендовану земельну ділянку, суд дійшов висновку про наявність підстав для внесення змін до договору оренди землі в частині визначення розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

З огляду на вищевикладене, пункт 2.5 договору оренди землі від 02 січня 2015 року з моменту набрання рішенням суду законної сили слід вважати зміненим та викладеним у такій редакції: «п.2.5 Нормативна грошова оцінка земельної ділянки, що передається в оренду за цим договором, становить 97247 грн. 18 коп.».

Що стосується вимог ОСОБА_1 про внесення змін до п.4.1 договору оренди землі від 02 січня 2015 року та викладення його у редакції: «п.4.1 Орендна плата за користування земельною ділянкою становить 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (п.2.5 договору), в грошовому виразі складає 11669,66 грн.», то в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Укладаючи договір оренди землі від 02 січня 2015 року сторони визначили, що орендна плата за користування земельною ділянкою встановлюється за погодженням сторін у розмірі 6,0% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (пункт 2.5 договору).

Зазначений договір підписаний сторонами, є чинним й будь-яких змін до нього в установленому законом порядку сторони не вносили.

На протязі 2015-2020 років ТОВ «Енселко Агро» виконувало умови договору оренди землі від 02 січня 2015 року та сплачувало позивачу визначену договором орендну плату за користування земельною ділянкою, що останній в судовому засіданні не заперечував. При цьому, як пояснила в судовому засіданні представник ТОВ «Енселко Агро» Хвостанцева А.Ф. на протязі 2015-2020 років ТОВ «Енселко Агро» з власної ініціативи виплачувало орендну плату орендодавцям, у тому числі і позивачу, у розмірі, значно більшому, ніж було передбачено у договорі оренди землі, у відсотковому співвідношенні до нормативної грошової оцінки землі відповідно до довідок управління Держгеокадастру у Старокостянтинівському районі. Так, з урахуванням того, що ТОВ «Енселко Агро» у 2020 році отримало значний урожай, керівництвом, в якості заохочення, було вирішено виплатити орендну плату усім орендодавцям, у тому числі і позивачу, у розмірі 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, при цьому будь-яких змін у договори оренди землі в частині збільшення відсоткової ставки з 6% до 12 % не вносилось, а такі виплати були здійснені на підставі наказу директора ТОВ «Енселко Агро».

При цьому, представник відповідача категорично заперечила щодо внесення змін у п.4.1 договору оренди землі від 02 січня 2015 року в частині збільшення відсоткової ставки з 6% до 12%, посилаючись на відсутність волевиявлення відповідача на збільшення відсоткової ставки.

Враховуючи, що вимоги ОСОБА_1 про внесення змін у п.4.1 договору оренди землі від 02 січня 2015 року пов`язані із збільшенням відсоткової ставки, яка застосовується при обрахуванні розміру орендної плати, а саме: з 6% до 12%, то за відсутності згоди іншої сторони правочину ТОВ «Енселко Агро» щодо такого збільшення, вимоги позивача задоволені бути не можуть.

З огляду на викладене, у суду відсутні правові підстави для внесення змін у п.4.1 договору оренди землі від 02 січня 2015 року у викладеній позивачем редакції, через що його вимоги у цій частині задоволенню не підлягають.

Судом також встановлено і сторонами не оспорюється, що на виконання умов договору оренди землі від 02 січня 2015 року ТОВ «Енселко Агро» у 2018 та 2019 роках виплатило ОСОБА_1 по 5412,11 грн. орендної плати із розрахунку 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки в розмірі 67231,15 грн., а у 2020 році 6494,53 грн. із розрахунку 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки в розмірі 67231,15 грн. Зазначені виплати було здійснено відповідачем у розмірі більшому, ніж передбачали умови договору оренди землі, зокрема пункти 2.5 та 4.1 договору, згідно яких при обрахуванні розміру орендної плати мала б застосовуватись відсоткова ставка 6% та нормативна грошова оцінка земельної ділянки у розмірі 56025,96 грн.

Разом з тим, обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 вказував, що за 2018-2020 роки ТОВ «Енселко Агро» недоплатило йому 7732,13 грн. орендної плати, оскільки його земельна ділянка по площі у 1,5 рази є більшою від інших земельних ділянок, власникам яких виплачувалась така ж орендна плата, як і йому.

Відповідно до положень ч.1, ч.5 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Енселко Агро» на протязі 2018-2020 років належним чином виконувало умови договору оренди землі від 02 січня 2015 року щодо виплати позивачу орендної плати у тому розмірі, який був обумовлений сторонами при підписанні договору, й навіть, значно більшому.

Будь-яких змін у договір оренди землі від 02 січня 2015 року сторони на протязі 2015-2020 років не вносили, а тому доводи ОСОБА_1 про те, що ТОВ «Енселко Агро» на протязі 2018-2020 років недоплатило йому 7732,13 грн. орендної плати є безпідставними.

Доводи позивача про те, що при укладенні договору оренди землі від 02 січня 2015 року ТОВ «Енселко Агро» застосувало обман, зазначивши у п.2.5 договору, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 56025,96 грн., при цьому не зробивши відповідного витягу з технічної документації, а застосувавши вартість земельної частки (паю) на території

Великочернятинської сільської ради, в зв`язку із чим на підставі ч.2 ст.230 ЦК України має відшкодувати йому у подвійному розмірі завдані збитки в сумі 15464,26 коп., також є безпідставними.

Так, стаття 230 ЦК України передбачає правові наслідки вчинення правочину під впливом обману.

Згідно частини 1 цієї статті якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Сторона, яка застосувала обман, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину (ч.2 ст.230 ЦК України).

Аналізуючи зміст статті 230 ЦК України, вбачається, що ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. При цьому, вимога про застосування наслідків вчинення правочину під впливом обману залежить від вимоги про визнання такого правочину недійсним.

Заявляючи вимоги на підставі ч.2 ст.230 ЦК України про стягнення з відповідача у подвійному розмірі завданих збитків, позивач не заявляв вимог про визнання договору оренди землі від 02 січня 2015 року недійсним внаслідок вчинення його під впливом обману. Навпаки, в судовому засіданні він вважав договір чинним, бажав його подальшої дії, в зв`язку із чим просив внести в нього відповідні зміни.

Оскільки ОСОБА_1 заявив вимогу про застосування наслідків недійсності правочину договору оренди землі від 02 січня 2015 року, при цьому вимог про визнання самого правочину недійсним не заявляв, а також, що в судовому засіданні ним не доведено факту існування заборгованості відповідача по орендній платі, тому підстав для застосування ч.2 ст.230 ЦК України та стягнення з відповідача у подвійному розмірі нарахованих позивачем збитків в сумі 15464,26 коп. суд не вбачає.

Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов ОСОБА_1 задоволено лише в частині вимог немайнового характеру, тому при розподілі судових витрат на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 840 грн. 80 коп. судового збору, сплаченого при подачі позову за вимоги немайнового характеру.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Вважати зміненим з моменту набрання рішенням суду законної сили пункт 2.5 договору оренди землі від 02 січня 2015 року, укладеного між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енселко Агро», і викласти його у наступній редакції: «п.2.5 Нормативна грошова оцінка земельної ділянки, що передається в оренду за цим договором, становить 97247 грн. 18 коп.».

В решті позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енселко Агро» на користь ОСОБА_1 840 грн. 80 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Енселко Агро», місцезнаходження: вул. Центральна,59 с. Сахнівці Старокостянтинівського району Хмельницької області, 31134, .

Повне рішення виготовлено 25 січня 2021 року.

Суддя: