03.08.2021 Справа № 756/9971/19
Унікальний № 756/9971/19
Провадження № 2/756/521/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2021 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Яценко Н.О.

за участю секретаря Дрончак Д.А.

представника позивача ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , яка діє від власного імені та від імені та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, про усунення перешкод в користуванні майном шляхом вселення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач в липні 2019 року через адвоката Деркач А.А. звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідачів.

В обґрунтування позову вказує, що 27.12.2010 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір позики. Відповідно до умов якого відповідач зобов`язується повернути позивачу грошові кошти в розмірі 568 000,00 гривень, що на день укладання договору складало 71 000 доларів США. В рахунок забезпечення грошових зобов`язань за договором позики між позивачем та відповідачем було укладено Договір іпотеки від 22.12.2010 року, за яким Іпотекодавець ОСОБА_2 передала Іпотекодержателю ОСОБА_3 в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 .

Оскільки відповідач порушила грошові зобов`язання за договором позики, позивач ініціював питання про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку у передбачений іпотечним договором спосіб за ст.37 Закону України «Про іпотеку».

11 серпня 2016 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Горшею Анжелою Олександрівною було посвідчено право власності на квартиру АДРЕСА_1 . за ОСОБА_3

Таким чином, втративши через порушення грошового зобов`язання за договором позики право власності на раніше передану в іпотеку квартиру колишня власниця та іпотекодавець ОСОБА_2 зобов`язана була добровільно звільнити і передати це приміщення новому власнику ОСОБА_3 , виселити з цього приміщення всіх осіб, які проживають в ньому за їх згоди (або без такої згоди), знятися з реєстраційного обліку за адресою відчуження майна і передати ключі від вхідних дверей.

Однак відповідачка ОСОБА_2 квартиру не звільнила, сторонніх осіб не виселила, ключі від квартири позивачу ОСОБА_3 не передала, сама та інших прописаних в квартирі з реєстраційного обліку не зняла.

Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї та прописку виданої КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м.Києва» №32257 від 20.10.2015 року в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2 та її діти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований в порушення Договору іпотеки, пункту 4.4. якого передбачено зобов`язання Іпотекодавця не реєструвати проживання будь-яких третіх осіб на території предмета Іпотеки.

Позивач вказує, що проживання та реєстрація відповідачів в спірній квартирі перешкоджає йому, як власнику розпоряджатись та користуватись своїм майном, на власний розсуд.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд усунути перешкоди в користуванні майном, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом його вселення у вищевказану квартиру.

Ухвалою від 07.08.2019 року по справі відкрито загальне позовне провадження.

Протокольною ухвалою суду від 28.11.2019 року до участі в справі в якості третьої особи залучено Службу справах дітей та сім`ї Оболонської районної у м.Києві державної адміністрації.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, з обставин викладених в позові та просив суд позов задовольнити.

Відповідач в судових засіданнях проти позову заперечувала та просила суд в задоволенні позову відмовити, з посиланням на те, що спільне проживання є неможливим.

Уповноважений представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином та своєчасно, направив на адресу суду пояснення по справі, в яких зазначив, що заперечують проти позову, просили в задоволенні позову відмовити та проводити розгляд справи без участі представника Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м.Києві державної адміністрації. Суд вважає за можливе розглядати справу без участі представника третьої особи.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає, встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

27.12.2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір позики. Відповідно до умов якого відповідач зобов`язується повернути грошові кошти в розмірі 568 000,00 гривень, що на день укладання договору складало 71 000 доларів США. В рахунок забезпечення грошових зобов`язань за договором позики між позивачем та відповідачем було укладено Договір іпотеки від 22.12.2010 року, за яким Іпотекодавець ОСОБА_2 передала Іпотекодержателю ОСОБА_3 в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 (а.с.6-13).

Згідно нотаріально посвідченої заяви вбачається, що ОСОБА_2 , повідомляє, що у разі невиконання зобов`язань по Договору позики, в забезпечення виконання якого в іпотеку передана квартиру АДРЕСА_1 , вона зобов`язується знятися з реєстраційного обліку до 22 грудня 2011 року (а.с.14).

Оскільки відповідач порушила грошові зобов`язання за договором позики, позивач ініціював питання про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку у передбачений іпотечним договором спосіб за ст.37 Закону України «Про іпотеку».

11 серпня 2016 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Горшею Анжелою Олександрівною було посвідчено право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майно (а.с.15-17).

Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї та прописку виданої КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м.Києва» №32257 від 20.10.2015 року в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2 та її діти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.18), які на даний час і проживають у спірній квартирі .

Ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Ч. 1 ст. 316 ЦК України визначено, що право власності - це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

За приписами ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва (ч. 1 ст. 383 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушенні і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Виходячи з наведених вище норм діючого законодавства, право власності позивача на квартиру, що включає право вільно володіти, користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, виникло після реєстрації цього права у встановленому законом порядку.

Враховуючи вищевикладене та вимоги діючого законодавства, а також те, що власник має право вимагати усунення відповідних перешкод шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, відповідачі створюють позивачу перешкоди у здійсненні ними свого права користування та розпорядження своїм нерухомим майном та позбавляє можливості використовувати квартиру за власником розсудом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає можливим стягнути з відповідачів на користь позивача понесені позивачем судові витрати.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , яка діє від власного імені та від імені та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, про усунення перешкод в користуванні майном шляхом вселення - задовольнити.

Вселити ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) до належної йому на праві власності квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) судовий збір в розмірі 514 грн. 83 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 (РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) судовий збір в розмірі 253 грн. 57 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 03.08.2021 року.

Суддя Н.О. Яценко