КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/824/2437/2021 Головуючий у 1-й інстанції: Виниченко Л.М.
753/4108/20 Доповідач-Чобіток А.О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В., Ящук Т.І.

секретар - Зиль Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва апеляційну скаргу ОСОБА_1 на хвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів авансу,-

у с т а н о в и в:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року заява ОСОБА_2 про забезпечення вищевказаного позову задоволена частково. Накладено в межах суми 14 912 610 грн. 56 коп. арешт на приміщення АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна «00», номер запису про право власності «13170657», що належить на праві власності ОСОБА_1 , квартиру АДРЕСА_2 ,реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна «000», номер запису про право власності «32839108», що належить на праві власності ОСОБА_1 та автомобіль «Ленд Ровер» моделі «Рендж Ровер», д.н.з. НОМЕР_1 кузов № НОМЕР_2 ,який належитьОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 . У задоволенні заяви ОСОБА_2 щодо заборони ОСОБА_1 передавати третім особам в оренду, найм, інше оплатне чи безоплатне користування, в заставу (іпотеку, заклад) чи інше речове обтяження за будь-яким правочином, вчиняти дії щодо зміни технічного стану, інженерних характеристик, які можуть призвести до знецінення або знищення як окремого об`єкту права власностівказаного вище майна відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати вказану ухвалу суду першої інстанції та відмовити позивачу в забезпеченні її позову. Зазначає, що при вирішенні вказаної заяви судом допущено порушення норм процесуального права, оскільки суд необґрунтовано прийшов до висновку про те, що невжиття таких засобів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася. Судом не враховано, що лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Вважає,що такий спосіб забезпечення позову не є співмірним із заявленими позивачем вимогами. При цьому вживаючи заходи забезпечення позову, суд першої інстанції в порушення ст. 154 ЦПК України не вирішив питання про зустрічне забезпечення позову.

Установлено, що ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом, у якому просить стягнути із ОСОБА_1 на свою користь кошти в сумі 606 800,00 доларів США та 3 % річних в сумі 6 383,00 доларів США. Зазначала, що 13.08.2019 року неювідповідачу було передано грошові кошти авансу в сумі 606 800,00 дол. США в якості попередньої оплати вартості приміщення АДРЕСА_1 і автомобіля «Ленд Ровер» моделі «Рендж Ровер», д.н.з. НОМЕР_1 кузов № НОМЕР_2 , про що відповідач надала розписку про отримання такого авансу. Відповідно до розписки, у разі не оформлення 15.08.2019 року договорів купівлі-продажу вказаного майна, кошти авансу мали бути повернуті не пізніше десяти днів. Після отримання грошових коштів, відповідач під різними приводами почала ухилятися від укладення відповідних договорів купівлі-продажу та перестала виходити на контакт. Також позивачем подано заяву про забезпечення позову, мотивована тим, що відповідач не має постійної роботи і заробітку та коштів у сумі достатній для повернення отриманого авансу, а єдиним цінним майном, що належить ОСОБА_1 є приміщення АДРЕСА_1 , вартість якого відповідно до Звіту про оцінку нерухомого майна від 04.06.2019 року складає 15 285 000,00 грн.; автомобіль «Ленд Ровер» моделі «Рендж Ровер», д.н.з. НОМЕР_1 кузов № НОМЕР_2 , вартість якого відповідно до Звіту про оцінку майна від 04.06.2019 року складає 1 068 100,00 грн.; квартира АДРЕСА_2 . Відповідач як власник вказаного майна у будь-який час протягом розгляду справи може здійснити його відчуження, інших коштів у значній сумі, достатніх для належного повернення/стягнення, у разі задоволення позову, остання не має.

З метою захисту законних прав та інтересів позивача та з метою уникнення будь -яких дій з боку відповідача, спрямованих на відчуження належного їй майна, що в свою чергу унеможливить виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, суд частково задовольнив заяву ОСОБА_2 , шляхом накладення в межах ціни позову 14 912 610,56 грн. арешту на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 ; автомобіль «Ленд Ровер» моделі «Рендж Ровер», д.н.з. НОМЕР_1 кузов № НОМЕР_2 ; квартиру АДРЕСА_2 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, перевіривши відповідність оскаржуваної ухвали нормам процесуального права, суд апеляційної інстанції приходить до наступного.

Суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду ( ч.ч.1,2 ст. 149 ЦПК України).

Згідно із п. 1 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

З аналізу вищезазначених положень процесуального закону випливає, що заходи забезпечення позову застосовуються судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду та є важливою гарантією захисту і реального поновлення прав учасників судового процесу. Поняття засобів забезпечення позову визначається як застосування судом процесуальних засобів тимчасового характеру, які гарантують можливість реалізації позовних вимог або сприяють збереженню існуючого положення між сторонами до винесення судового акта.

У Постанові № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Установлено, що між сторонами дійсно існує спір, оскільки позивач вимагає повернення коштів, отриманих відповідачем від неї в якості авансу, як про це зазначає ОСОБА_2 , на підтвердження чого надала розписку, а відповідач заперечує отримання від позивача коштів та підписання наданої останньою розписки.

Підставою для задоволення заяви про забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а задоволений судом захід забезпечення позову в частині накладення арешту на нежитлове прощення та автомобіль, зазначені вище, відповідним видом забезпечення заявленим позовним вимогам, оскільки розпорядження майном матиме наслідком зміну особи-власника, що призведе до внесення подальших змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно та здійснення державної реєстрації прав інших осіб на предмети обтяження, що призведе до утруднення виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на наявність зв`язку між вказаним заходом забезпечення позову і предметом спору, співмірність та адекватність заходу із заявленими позивачем вимогами та враховує, що застосування судом процесуальних засобів має тимчасовий характер та гарантує можливість реалізації позовних вимог у разі їх задоволення.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись із висновком суду першої інстанції в частині накладення ним арешту на квартиру АДРЕСА_2 , оскільки в даному випадку не дотримано балансу співмірності з заявленими позовними вимогами.

Так, як убачається із позову ОСОБА_2 , то остання просить стягнути з відповідача кошти в сумі 606 800,00 доларів США та 3 % річних в сумі 6 383,00 доларів США, що еквівалентно 14 912 610 грн. 56 коп..

Як убачається із матеріалів справи, то вартість нежилого приміщення АДРЕСА_1 складає 15 285 000,00 грн., а автомобіля «Ленд Ровер» моделі «Рендж Ровер», д.н.з. НОМЕР_1 кузов № НОМЕР_2 , - 1 068 100,00 грн., тобто вартість вказаного майна відповідає заявленій вимозі позивача, унаслідок чого накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 є необґрунтованим.

За вказаних обставин, у вказаній частині ухвала суду підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 в частині накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 .

Аргументи апеляційної скарги ОСОБА_2 висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки фактично є запереченням сторони по суті позову, проте як на даний час предметом розгляду судом апеляційної інстанції є законність ухвали суду першої інстанції про задоволення заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову.

При цьому слід зазначити, що застосований судом захід забезпечення позову не порушує майнові права відповідача як власника, оскільки не обмежують її право на володіння та користування майном та є тимчасовим заходом.

Відповідно частин 1-3 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо:

1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або

2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Зважуючи те, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову не спричинить не відновлювальної шкоди відповідачу чи третім особам, а також відсутність обставин, визначених ст. 154 ЦПК України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для зустрічного забезпечення.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року скасувати в частині накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єктунерухомого майна «000», номер запису про право власності «32839108», що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову в частині накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єктунерухомого майна «000», номер запису про право власності «32839108», що належить на праві власності ОСОБА_1 .

У решті ухвалу залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий : А.О. Чобіток

Судді: О.В. Немировська

Т.І. Ящук