Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/189/19
Провадження №: 2/332/3/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2021 р. Заводський районний суд м.Запоріжжя у складі:

Головуючого судді - Марченко Н.В.

при секретарі - Литвиненко І.Т.

за участі представника позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Заводського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, процентів за користування позикою, процентів за прострочення повернення позики,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року позивач ОСОБА_4 звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, процентів за користування позикою, процентів за прострочення повернення позики, обґрунтовуючи тим, що 08.12.2009 року між ним та ОСОБА_5 було укладено договір позики. Згідно умов Договору він передав ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 7000 доларів США, а ОСОБА_5 зобов`язався повернути суму позики протягом 30 днів від дня пред`явлення письмової вимоги про повернення, що було зафіксовано розпискою. Нещодавно йому стало відомо, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. Спадщину після його смерті прийняв ОСОБА_2 .

31.10.2018 року він на адресу спадкоємця ОСОБА_5 - ОСОБА_2 надіслав письмову вимогу про повернення грошових коштів, наданих у борг за договором позики від 08.12.2009 року у розмірі 7000 доларів США, проте останній своїх зобов`язань не виконав, тому утворилась заборгованість, яку просить стягнути, а саме: суму позики у розмірі 196854,93 грн., суму процентів за користування позикою у розмірі 26871, 78 грн., суму 3% річних за прострочення повернення позики у розмірі 274,98 грн.

Згідно відзиву на позовну заяву представник відповідача - адвокат Мормуль П.В. просив відмовити у позові, посилаючись на те, що розписка від 08.12.2009 року не написана власноручно ОСОБА_5 , а містить лише фрагменти почерку, що суперечить самому змісту викладеному у розписці про форму її написання та ставить під сумнів її справжність. Копію вимоги відповідач не отримував. Крім того, позивачем пропущений строк пред`явлення вимоги до відповідача як до спадкоємця, адже позивач про смерть ОСОБА_5 дізнався ще у 2015 році, а із вимогою звернувся у 2018 році. Також, у розписці не встановлюється факт отримання чи передання грошей, а лише вказано про те, що ОСОБА_5 позичив гроші, без належного посилання на договір позики. Також безпідставною є вимога Позивача щодо процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання та 3% річних.

Згідно відповіді на відзив представник позивача ОСОБА_1 зазначила, що позивачу стало відомо про те, що ОСОБА_5 помер після винесення Томаківським районним судом Дніпропетровської області рішення від 25.09.2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Славутич» про розірвання договору оренди земельної ділянки. Звернення ОСОБА_2 до ТОВ «Славутич» із заявами про те, що він є новим власником земельної ділянки не є доказом того, що позивачу було відомо про смерть ОСОБА_5 та про прийняття спадщини ОСОБА_2 , а отже позивач звернувся в межах строків, передбачених ст. 1281 ЦК України.

Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 31.01.2019 року було прийнято позовну заяву, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 20.03.2019 року.

Ухвалою суду від 30.01.2020 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, оголошено перерву у підготовчому судовому засіданні.

Ухвалою суду від 21.07.2020 року клопотання представника відповідача про витребування доказів задоволено, оголошено перерву у підготовчому судовому засіданні.

Ухвалою суду від 04.09.2020 року клопотання представника відповідача про призначення посмертної судово-почеркознавчої експертизи задоволено, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Ухвалою суду від 22.12.2020 року поновлено провадження у справі.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позов, просила його задовольнити з підстав указаних в ньому. Додатково зазначила, що розписка ОСОБА_5 є справжньою, незважаючи на описку у прізвищі, оскільки в ній зазначені паспортні дані останнього.

Відповідач та його представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову. Вважають, що розписка була написана не ОСОБА_5 . Крім того, вважають, що позивач пропустив строк вимоги передбачений ст. 1281 ЦК України.

Вислухавши позицію сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Згідно розписки від 08.12.2009 року ОСОБА_5 , як позичальник, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Томаківським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 14.12.1997 року, позичив (взяв у борг) в ОСОБА_4 , як в позичальника, грошові кошти в сумі 7000 доларів США, які зобов`язуюсь повернути в такій самій сумі грошових коштів протягом 30 днів від дня пред`явлення його письмової вимоги про повернення (а.с. 13).

Позивач посилається на те, що про смерть ОСОБА_5 , він дізнався з рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 25.09.2018 року за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Славутич» про розірвання договору аренди. (а.с. 97-100). Як вбачається з тексту рішення по вищезазначеній справі, ОСОБА_2 звернувся з позовом до ТОВ «Славутич» в січні 2016 року. В позові він указував про те що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Як вбачається з інформації про юридичну особу ТОВ «Славутич» (а.с.54-56), єдиним засновником та власником цього підприємства є ОСОБА_4 , позивач по даній справі. Дане підприємство відповідно до сфери своєї діяльності пов`язане з вирощуванням зернових, бобових, олійних культур. Оренда землі має основне значення для діяльності підприємства. Таким чином ОСОБА_4 був обізнаний про смерть ОСОБА_5 з січня 2016 року, та спору в суді про розірвання договору оренди землі його підприємством..

Вимогу до спадкоємця ОСОБА_5 позивач надіслав 31.10.2018 року (а.с. 14).

За приписами ст. 1281 ЦК України, в редакції яка діяла на час розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Славутич» про розірвання договору оренди (2016 рік), кредитор ( ОСОБА_4 ) повинен був протягом 6 місяців з дня коли він дізнався про відкриття спадщини ( дня смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1) звернутись до спадкоємців, які прийняли спадщину з вимогою про повернення боргу. Оскільки вказаний строк він пропустив, і звернувся з вимогою про повернення боргу тільки 31.10.2018 (а.с.14-15), то втратив право вимоги до спадкоємців.

Крім того, розписка на підставі, якої позивач просить стягнути борг зі спадкоємця ОСОБА_5, взагалі не містить призвіще ОСОБА_5 , а написана від імені ОСОБА_5 . Рішення про встановлення факту належності цієї розписки ОСОБА_5 позивачем суду не надано.

Зважаючи на це, суд вважає не обґрунтованими вимоги про стягнення суми боргу за договором від 08.12.2009 року, а позов таким, що не підлягає задоволенню..

На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 259,263-265,268 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, процентів за користування позикою, процентів за прострочення повернення позики - відмовити.

Повний текст рішення виготовлено 19.01.2021 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Н.В.Марченко