Справа №521/8802/19
Провадження №2/521/739/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Тополевої Ю.В.,

за участю секретарів Черненко Я.О., Манюка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах яких діє ОСОБА_1 , за участі третіх осіб: Служби у справах дітей Одеської міської ради, Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про примусове виселення та зняття з реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах яких діє ОСОБА_1 , в якому, після зміни предмету позову, просило виселити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та зняти вказаних осіб з реєстрації місця проживання за зазначеною адресою.

Позов обґрунтований наступними обставинами. 19.05.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 0, згідно якого банк надав ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 49 200,00 доларів США на строк до 21.05.2029 року. 08 грудня 2011 року ПАТ «Дельта Банк» придбав у АКІБ «УкрСиббанк» право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, уклавши відповідний договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, та набувши статус нового кредитора. Виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором забезпечується іпотекою, відповідно до укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 іпотечним договором № б/н від 19.05.2008 року, згідно з яким предметом іпотеки є нерухоме майно, трьохкімнатна квартира АДРЕСА_2 , загальною площею- 46,9 кв. м., житловою площею 30.8 кв. м. В зв`язку із невиконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість в розмірі 1044816,52 грн., ПАТ «Дельта Банк» звернулося до Малиновського районного суду м. Одеси із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття у власність іпотечного майна. 15 вересня 2014 року Малиновським районним судом м. Одеси ухвалено заочне рішення, яким позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено, звернено стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі ПАТ «Дельта Банк» права власності на квартиру АДРЕСА_2 , визнано за ПАТ «Дельта Банк» право власності на вказану квартиру та припинено право власності ОСОБА_1 на спірну квартиру. 14 березня 2018 року ПАТ «Дельта Банк» зареєструвало у встановленому порядку право власності на спірну квартиру. Разом із цим, як зазначає представник позивача в позовній заяві, ПАТ «Дельта Банк» не має можливості в повному обсязі реалізувати своє право власності на квартиру, так як в ній проживають та зареєстровані відповідачі у справі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 2008 року народження, ОСОБА_4 , 2015 року народження. Крім того, як зазначено в позові, в зв`язку із початком процедури ліквідації ПАТ «Дельта Банк» наявність зазначених підстав та неможливість розпорядження своїм майном фактично унеможливлює продаж і подальшу роботу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в частині реалізації задоволення вимог кредиторів, створюючи перешкоди, що призводять до перешкоджання здійснення Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, покладених на неї законом функцій, у тому числі дотримання процедури ліквідації АТ «Дельта Банк».

Представник позивача у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила їх задовольнити. У відкрите судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання позивач повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомлено.

Відповідач ОСОБА_1 , який є законним представником малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , та його представник у підготовчому судовому засіданні заперечували проти позову в повному обсязі. У відкрите судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання не з`являлася, будучи повідомленою належним чином, про причини неявки суд не повідомляла, заяв про розгляд справи у її відсутність до суду не подала.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Одеської міської ради в підготовчому судовому засіданні просила ухвалити рішення у справі з врахуванням найвищих інтересів малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . У відкрите судове засідання представник третьої особи не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи у відсутність представника третьої особи.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради в підготовчому судовому засіданні просив ухвалити рішення у справі з врахуванням інтересів малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . У відкрите судове засідання представник третьої особи не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у відсутність представника третьої особи.

Суд, вивчивши позовну заяву, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, та підтверджується матеріалами справи, що 19 травня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 49 200 доларів США, який зобов`язався повернути у повному обсязі у строк до 21.05.2029 року або достроково із сплатою 12,5% річних за користування кредитом (т. 1 а. с. 6-9 об.)

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 передав в іпотеку нерухоме майно у вигляді квартири АДРЕСА_2 на підставі договору іпотеки № б/н від 19.05.2008 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 . Предмет іпотеки належав ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В. 19.05.2008 року за реєстровим № 2336, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів, згідно з Витягом про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів № 5938944 (т. 1 а. с. 10).

08 грудня 2011 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, на підставі якого до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги, що виникло з кредитного договору № 0 від 19.05.2008 року та договору іпотеки № б/н від 19.05.2008 року у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора (т.1. а. с. 23).

02.06.2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до ОСОБА_1 із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на квартиру АДРЕСА_2 , визнання за банком права власності на предмет іпотеки, припинення права власності ОСОБА_1 на спірну квартиру, виселення ОСОБА_1 та усіх інших мешканців, які проживають і зареєстровані у спірній квартирі з витребуванням у ОСОБА_1 з передачею позивачу технічного паспорту, правовстановлюючих документів (або їх дублікати) на спірну квартиру.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 15 вересня 2014 року позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково, звернено стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі ПАТ «Дельта Банк» права власності на квартиру АДРЕСА_2 , визнано за ПАТ «Дельта Банк» право власності на вказану квартиру та припинено право власності ОСОБА_1 на спірну квартиру (т. 1 а. с. 12-14). Вказане рішення набрало законної сили 22 грудня 2014 року.

14 березня 2018 року за ПАТ «Дельта Банк» було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2 на підставі заочного рішення суду від 15 вересня 2014 року, номер запису про право власності 25320577 (т. 1 а. с. 16).

Із копії довідки, виданої головою ОСББ «Весна Новоселів 53» Смагіним Г.А. вбачається, що в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані та проживають відповідачі ОСОБА_1 , 1977 року народження, ОСОБА_2 , 1977 року народження, ОСОБА_3 , 2008 року народження, ОСОБА_4 , 2015 року народження (т. 1 а. с. 15).

На час звернення до суду із позовом про виселення відповідачів із квартири АДРЕСА_2 , ПАТ «Дельта Банк» діяв як власник спірної квартири та ним було обрано спосіб захисту своїх прав власника шляхом усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном із виселенням та зняттям з реєстрації місця проживання відповідачів.

Таким чином, спірні відносини, які виникли між сторонами, регулюються Розділом І Книги третьої ЦК України, нормами ЖК УРСР, Законом України «Про іпотеку».

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов`язані з позбавленням його володінням майном.

Вищенаведені норми цивільного законодавства України дають підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

Відповідно до вимог ст. 109 ЖК УРСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Вирішуючи даний спір на користь відповідачів, суд вважає необхідним врахувати наступне.

08 жовтня 2020 року постановою Одеського апеляційного суду заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси скасовано, відмовлено ПАТ «Дельта Банк» у позові до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі права власності на нерухоме майно, визнання права власності на нерухоме майно, припинення права власності на нерухоме майно і виселення.

Таким чином, підстави звернення до суду ПАТ «Дельта Банк» із позовом про захист свого права власності на квартиру АДРЕСА_2 у спосіб виселення відповідачів відпали, в зв`язку із відсутністю у ПАТ «Дельта Банк» на час ухвалення рішення права власності на квартиру АДРЕСА_2 і наявності цього права у ОСОБА_1 , який на законних підставах разом із членами своєї сім`ї проживає та зареєстрований у спірній квартирі.

Аналізуючи вказані вище норми законодавства у сукупності з встановленими обставинами у даній справі, суд вважає, що у задоволені позову потрібно відмовити.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 16, 317, 319, 391 ЦК України, ст. 109 ЖК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 141, 258-259, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах яких діє ОСОБА_1 , за участі третіх осіб: Служби у справах дітей Одеської міської ради, Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про примусове виселення та зняття з реєстрації відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд міста Одеси протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 20 січня 2021 року.

Суддя: Ю.В. Тополева