09.08.2021 Справа № 756/2244/18
Унікальний № 756/2244/18
Провадження № 2/756/172/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2021 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Шевчука А.В.,

секретарів - Парфенчик К.В., Демченко І.В.,

за участі: позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики у розмірі 187 318,60 грн. та 3% річних в розмірі 23 414,82 грн., а також понесених судових витрат.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 взяла у нього в позику 7 000,00 доларів США з умовою повернення коштів до 18.08.2017 року. За твердженням позивача Факт отримання коштів ОСОБА_3 підтверджується власноруч написаною розпискою.

Оскільки ОСОБА_3 відмовилась повертати отримані у позику кошти добровільно, позивач звернувся до суду із даним позовом

10.07.2018 року від відповідача через канцелярію суду подано заперечення на позовну заяву, у яких остання заперечувала факт позики грошових коштів. Відповідач звертає увагу суду на тому, що розписка на яку посилається позивач не має правової природи договору позики, оскільки вона не брала позики у ОСОБА_1 , а він не передавав їй будь-яких коштів. ОСОБА_3 вказує, що між нею та ОСОБА_1 склались господарські правовідносини, а саме щодо спільного будівництва.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав зазначених у позовній заяві та просив задовольнити їх у повному обсязі, крім того підтвердив факт господарських відносин з ОСОБА_3 , зазначивши що надавав відповідачу кошти на спільне будівництво бані.

Представник відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував у повному обсязі, просив у позові відмовити вказуючи на те, що наявна розписка не підтверджує існування між сторонами договору позики.

Перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, судом встановлено наступне.

З дослівного змісту розписки від 18.08.2016 року за підписом особи від імені ОСОБА_3 , яка міститься у матеріалах справи (а.с 5) вбачається, що ОСОБА_3 з спільно побудованої бані зобов`язана повернути ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 7 000,00 доларів США. Вказану суму зобов`язується повернути протягом 12 місяців.

Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема з правочинів та договорів.

За правилами статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, заміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частини першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Крім того, частиною першою статті 530, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Отже, розписка, як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити відомості про сторони договору позикодавця та позичальника, умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дату отримання коштів.

Відповідно до правової позиції викладеної в постанові Великої палати Верховний Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464-3790/16-ц за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладання, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

При цьому, зміст розписки на яку посилається позивач як на підставу для даного позову не містить будь-яких відомостей про передачу ОСОБА_1 грошових коштів ОСОБА_3 , відомостей про природу та мету отримання грошових коштів, підтвердження отримання відповідачем цих коштів у позику, дати отримання коштів.

Таким чином, розписка на яку посилається ОСОБА_1 не є за своїми ознаками та змістом підтвердженням укладення між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 договору позики коштів.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Тобто, позивач, як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини на які він посилається як на правову підставу своїх вимог.

При цьому, позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження дійсного укладення договору позики та факту передачі ОСОБА_1 у позику ОСОБА_3 7 000,00 доларів США за цим договором.

На думку суду наявність у наданій позивачем розписці зобов`язань ОСОБА_3 з спільно побудованої бані повернути ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 7 000,00 доларів США протягом 12 місяців свідчить про існування правовідносин фінансування будівництва, при цьому не містить дати та умов повернення вказаних коштів.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив та не заперечував того, що спільні кошти і зусилля ОСОБА_3 та ОСОБА_1 спрямовувались для будівництва бані з метою ведення спільного бізнесу, більше того проектуванням та будівництвом об`єкту займався брат позивача, який безпосередньо і отримував кошти.

За ч. 1, 3 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), які містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групу доказів).

У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд не виключає наявність зобов`язань ОСОБА_3 перед ОСОБА_1 , при цьому з огляду на те, що позивач просить стягнути з відповідача на свою користь кошти саме за договором позики у відповідності до ст.ст. 1047, 1048 ЦК України, які не регулюють правовідносини, що насправді виникли між сторонами, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 202, 207, 530, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 77, 78, 81, 89, 177, 259, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 09.08.2021 року.

Суддя А.В. Шевчук