Справа № 500/1826/19
Провадження № 8/946/1/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Присакар О.Я.,

за участю секретаря судового засідання Аубекерової Г.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника третьої особи Кулава М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Ізмаїлі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами по цивільній справі № 500/1826/19 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: виконавчий комітет Ізмаїльської міської ради Одеської області, Департамент державної архітектурно будівельної інспекції в Одеській області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

25.11.2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами по цивільній справі № 500/1826/19 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: виконавчий комітет Ізмаїльської міської ради Одеської області, Департамент державної архітектурно будівельної інспекції в Одеській області, про визнання права власності на спадкове майно та просили постановити рішення про визнання квартири АДРЕСА_1 , як об`єктом права власності спадщини та визнати право власності за позивачами на вказану квартиру, також просили поновити строки розгляду справи. 08.12.2020 року позивачі надали доповнення до заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, згідно якої просили: постановити рішення про визнання квартири АДРЕСА_1 (раніше АДРЕСА_2 об`єктом права власності спадщини та визнати право спільної сумісної власності за позивачами на вказану квартиру в складі приміщень, позначених на плані №№3-1 коридор прощею 9,6 кв.м., №№3-2 коридор площею 8,3 кв.м., №№3-3 кабінет площею 4,7 кв.м., №№3-4 торгівельний зал площею 45,7 кв.м., №№3-5 кабінет площею 4,8 кв.м., №№3-6 кабінет площею 5,4 кв.м., №№3-7 санвузол площею 1,3 кв.м., загальною площею 79,8 кв. м., а також 1/4 частку входу до підвалу літ «а4», 1/4 частку підвалу літ. «а5», господарська будівля: сарай літ. «Б» та 1/4 частка господарських споруд, що складає 66/280 часток вказаного житлового будинку, а саме кожному по 33/280 часток.Заявлені вимоги мотивують тим, що 66/280 часток житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , складає квартиру АДРЕСА_1 . Згідно висновку експерта 66/280 часток від житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_3 вказаного будинку, перебудова приміщення не є самочинним будівництвом або забудовою.

Позивач ОСОБА_1 , який представляє також інтереси позивача ОСОБА_2 , в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та наполягав на задоволенні заяви в повному обсязі. В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що 18.11.2020 року на його адвокатський запит він отримав від КП «Ізмаїльське МБТІ» документи, зокрема рішення Ізмаїльського міського суду від 09.04.2002 року, з якого вбачається, що квартира АДРЕСА_1 є об`єктом права власності, що є нововиявленою обставиною.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення заяви не заперечував.

Представник виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви, з мотивів, що відсутні нововиявлені обставини.

Представник Департаменту державної архітектурно будівельної інспекції в Одеській області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Вислухавши думку позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали заяви, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 429 ЦПК України, заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами розглядається судом у судовому засіданні протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно до ч.1 ст. 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до ч.2 ст. 423 ЦПК України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Згідно до ч. 4 ст. 423 ЦПК України, не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Відповідно до ч. 5 ст. 423 ЦПК України, при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

За змістом наведених норм права необхідними умовами визнання обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, нововиявленими є те, що зазначені обставини є істотними та існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки учасників справи.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичним даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Процедура скасування остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, заява № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, від 18 листопада 2004 року).

Судом встановлено, що 14.03.2019 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовними вимогами, які заявою від 16.05.2019 року уточнили та просили визнати за ними в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 33/280 часток будівельних матеріалів, обладнання, які були використані при будівництві житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , за кожним (а.с. 91).

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.05.2019 року за позовом ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 ), ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_5 ) до ОСОБА_3 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: виконавчий комітет Ізмаїльської міської ради Одеської області (адреса: Одеська область, м. Ізмаїл, проспект Суворова, 62), Департамент державної архітектурно будівельної інспекції в Одеській області (адреса: м. Одеса, вул. Канатна, 83), про визнання права власності на спадкове майно було визнано за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 ), в порядку спадкування за законом після смерті дружини ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 33/280 часток будівельних матеріалів, обладнання, які були використані при будівництві житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 та ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_5 ), в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 33/280 часток будівельних матеріалів, обладнання, які були використані при будівництві житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, судом прийнято рішення в межах позовних вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення.

Позивачі, зазначаючи в заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами вимогу про визнання за ними права власності не на будівельні матеріали, а на частку будинку, тобто просять суд вийти за межи тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, що є порушенням ч. 5 ст. 423 ЦПК України.

Рішенням Ізмаїльського міського суду від 09.04.2002 року, було проведено розподіл квартири АДРЕСА_1 між співвласниками.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 належало:

- 1/35 частка житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_4 , посвідченого 20.12.2002 року приватним нотаріусом Ізмаїлсьького міського нотаріального округу, зареєстрованого Ізмаїльським МБТІ 28.01.2003 року в книгу реєстру за №51/3-87;

- 1/35 частка житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору дарування №711 посвідченого 21.03.2003 року приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу;

- 25/280 часток житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі-продажу №5020 посвідченого 13.08.2004 року приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу;

- 25/280 часток житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору міни №3-8023 посвідченого 31.10.2008 року державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори.

Крім того, згідно довідки комунального підприємства «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» №2110 від 13.12.2018 року, в описі об`єкту нерухомого майна зазначена житлова площа і загальна площа відмінна від площі, що зазначена в правовстановлюючих документах, а також є вказівка на наявність самочинного будівництва за цією адресою, власником якого є померла ОСОБА_4 , а саме: кв. АДРЕСА_6 самовільно переобладнана під офіс та торгівельний зал власником ОСОБА_4 площею 50,5 кв.м. (а.с. 40).

Тобто, можна зробити висновок, що переобладнання квартири АДРЕСА_1 відбулося після прийняття рішення Ізмаїльського міського суду від 09.04.2002 року.

Таким чином, суд вважає, що рішення Ізмаїльського міського суду від 09.04.2002 року не містить істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Висновок судового експерта Цуркан В.І. №10/98-2020 експертного будівельно технічного дослідження за зверненням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , складений 30.11.2020 року, та долучений до заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, судом до уваги не приймається, адже вказаний доказ не оцінювався судом, стосовно обставин, що були встановлені судом і був складений вже після ухвалення рішення і фактично є новим доказом у справі, та не може вважатися нововиявленою обставиною у розумінні пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами по цивільній справі № 500/1826/19 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: виконавчий комітет Ізмаїльської міської ради Одеської області, Департамент державної архітектурно будівельної інспекції в Одеській області про визнання права власності на спадкове майно, згідно якої заявники просять постановити рішення про визнання квартири АДРЕСА_1 (раніше АДРЕСА_2 об`єктом права власності спадщини та визнати право спільної сумісної власності за позивачами на вказану квартиру в складі приміщень, позначених на плані №№3-1 коридор прощею 9,6 кв.м., №№3-2 коридор площею 8,3 кв.м., №№3-3 кабінет площею 4,7 кв.м., №№3-4 торгівельний зал площею 45,7 кв.м., №№3-5 кабінет площею 4,8 кв.м., №№3-6 кабінет площею 5,4 кв.м., №№3-7 санвузол площею 1,3 кв.м., загальною площею 79,8 кв. м., а також 1/4 частку входу до підвалу літ «а4», 1/4 частку підвалу літ. «а5», господарська будівля: сарай літ. «Б» та 1/4 частка господарських споруд, що складає 66/280 часток вказаного житлового будинку, а саме кожному по 33/280 часток.

Враховуючи, що ОСОБА_1 18.11.2020 року отримав від КП «Ізмаїльське МБТІ» документи, зокрема рішення Ізмаїльського міського суду від 09.04.2002 року, а з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами позивачі звернулися до суду 25.11.2020 року, суд вважає, що позивачі не пропустили строк звернення до суду із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 423-429 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами по цивільній справі № 500/1826/19 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: виконавчий комітет Ізмаїльської міської ради Одеської області, Департамент державної архітектурно будівельної інспекції в Одеській області про визнання права власності на спадкове майно, згідно якої заявники просять постановити рішення про визнання квартири АДРЕСА_1 (раніше АДРЕСА_2 об`єктом права власності спадщини та визнати право спільної сумісної власності за позивачами на вказану квартиру в складі приміщень, позначених на плані №№3-1 коридор прощею 9,6 кв.м., №№3-2 коридор площею 8,3 кв.м., №№3-3 кабінет площею 4,7 кв.м., №№3-4 торгівельний зал площею 45,7 кв.м., №№3-5 кабінет площею 4,8 кв.м., №№3-6 кабінет площею 5,4 кв.м., №№3-7 санвузол площею 1,3 кв.м., загальною площею 79,8 кв. м., а також 1/4 частку входу до підвалу літ «а4», 1/4 частку підвалу літ. «а5», господарська будівля: сарай літ. «Б» та 1/4 частка господарських споруд, що складає 66/280 часток вказаного житлового будинку, а саме кожному по 33/280 часток, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено та підписано 25.01.2021 року.

Суддя: О.Я.Присакар