Справа № 487/3419/20
Провадження № 2/487/380/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

22.07.2021 року Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді - Нікітіна Д.Г., при секретарі - Горта О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат, понесених на утримання житла, -

ВСТАНОВИВ:

17.06.2020 року до Заводського районного суду м. Миколаєві позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в якій просить стягнути з відповідача понесені витрати на утримання 1/2 квартири АДРЕСА_1 станом на квітень (включно) 2020 року у сумі 3835,54 грн.

Свої вимоги мотивувала тим, що відповідач є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 . З 2013 року відповідач від утримання квартири ухиляється. За собою залишив одну житлову кімнату яку закрив на ключ, до квартири не прибуває. Тобто відповідач як власник нерухомого майна не приймає будь-яких дій по утриманню житла. Позивач змушена проводити всі оплати у повному обсязі та вимушена звернутись до суду за захистом порушених прав.

Ухвалою суду від 23.06.2020 року було відкрито провадження у даній цивільній справі та судовий розгляд постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач до судового засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач до судового засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив не надав, у зв`язку з чим справа розглядалась відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного:

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , співвласником якої згідно з рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 09.09.2015 року також являється відповідач ОСОБА_2 .

Співвласники квартири перебували у шлюбі з 10.08.1991 року, який розірвано 04.03.2014 року рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 11.10.2019 року з ОСОБА_2 стягнуто витрати понесені на утримання житла в розмірі 7684,89 грн., з яких: утримання квартири за період з жовтня 2017 р. по квітень 2019р. - 2251,10 грн.; за послуги газопостачання в опалювальний період з врахуванням роботи котла за період з жовтня 2017р. по квітень 2018р. - 5433,79 грн.

За період з травня 2019 року по квітень 2020 року позивач понесла витрати на утримання квартири АДРЕСА_1 , а саме:

- утримання квартири за період з травня 2019 р. по квітень 2020р. - 4248,9 грн.;

- вивіз сміття за період з травня 2019 р. по квітень 2020р. - 672,88 грн.

- за послуги газопостачання в опалювальний період з врахуванням роботи котла за період з грудня 2019р. по квітень 2020р. - 2032,68 грн.

- за транспортування газу за період з грудня 2019р. по квітень 2020р. - 716,61 грн.

Згідно ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Законом не визначені безпосередньо порядок та межі участі співвласників в утриманні майна, що перебуває у їх спільній сумісній власності, втім виходячи з загальних засад добросовісності, розумності та справедливості немає підстав вважати, що це звільняє співвласника від обов`язку прийняти участь у спільних витратах.

За викладених обставин суд вважає за необхідне згідно ст. 8 ЦК України за аналогією закону застосувати положення ст. 360 ЦК України, що регулюють подібні за змістом правовідносини утримання майна, що перебуває у спільній частковій власності. При цьому виходячи з визначеної ст. ст.370, 372 ЦК України презумпції рівності прав співвласників у спільній сумісній власності відповідач зобов`язаний взяти участь у спільних витратах у розмірі 1/2 їх частини.

Утримання житла - це комплекс робіт, спрямованих на створення необхідних умов для проживання людей і забезпечення збереження житлових будівель та технічного обладнання.

Виходячи зі змісту статті 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний утримувати майно, що йому належить та брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, тобто нести витрати, які є об`єктивно необхідними для підтримання спільного майна у належному стані. Факт не проживання співвласника у будинку, не позбавляє його обов`язку з утримання спільного майна.

Кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник або співвласники, які виконали солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, мають право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування у рівній частці (право зворотної вимоги - регрес).

Аналізуючи вищенаведені норми законодавства, в контексті виниклих правовідносин, приймаючи до уваги, що в судовому засідання знайшов підтвердження факт понесення позивачем витрат, пов`язаних з утриманням нерухомого майна, які є об`єктивно необхідними для його підтримання у належному стані, а також встановлено обов`язок відповідача брати участь у понесених витратах, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

З відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1/2 частина витрат,пов`язаних з утриманням спільного майна - 1/2 частки квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , у сумі 3835,54 гривень, з яких: утримання квартири за період з травня 2019 р. по квітень 2020р. - 2124,45 грн.; вивіз сміття за період з травня 2019 р. по квітень 2020р. - 336,44 грн.; за послуги газопостачання в опалювальний період з врахуванням роботи котла за період з грудня 2019р. по квітень 2020р. - 1016,34 грн.; за транспортування газу за період з грудня 2019р. по квітень 2020р. - 358,30 грн..

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України.

З огляду на викладене та керуючись статтями ст. 5, 7,12,13,76,141, 142, 263, 264, 265, 272, 280, 282, 352, 354-355 ЦПК, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат, понесених на утримання житла - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частину витрат на утримання житла за адресою АДРЕСА_1 , що складає 3835,64 грн., з яких: утримання квартири за період з травня 2019 р. по квітень 2020р. - 2124,45 грн.; вивіз сміття за період з травня 2019 р. по квітень 2020р. - 336,44 грн.; за послуги газопостачання в опалювальний період з врахуванням роботи котла за період з грудня 2019р. по квітень 2020р. - 1016,34 грн.; за транспортування газу за період з грудня 2019р. по квітень 2020р. - 358,30 грн..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору 840,80 грн.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте районним судом при поданні відповідачем письмової заяви про перегляд заочного рішення протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Д.Г. Нікітін