Дата документу 01.10.2021
Справа № 334/3731/20
Провадження № 2-с/334/65/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Ленінського районного суду м.Запоріжжя Ісаков Д.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу № 2-н/334/443/20 від 21 вересня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

заявник звернувся до суду з заявою про скасування судового наказу № 2-н/334/443/20, виданого 21 вересня 2020 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя, згідно якого стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» заборгованість за послуги з управління багатоквартирним будинком за період з листопада 2017 року по лютий 2020 року у розмірі 8415,40 гривень, яка складається з боргу 7091,27 гривень, інфляційних збитків 1084,96 гривень, 3-х відсотків річних 239,17 гривень.

Відомості про отримання боржником копії судового наказу в матеріалах справи відсутні.

В заяві ОСОБА_1 вказала, що вимоги стягувача є необґрунтованими, посилаючись на те, що вона ще у 2004 році змінила прізвище ОСОБА_3 на дошлюбне ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про переміну прізвища, ім`я, по-батькові, паспортом, РНОКПП. Відповідно до п.18 Договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 06.09.2017 року «договір набирає чинності з дати його підписання і діє до 05.09.2018 року. У подальшому цей договір не був пролонгований і пропозиції укласти новий договір не поступало, а тому ніяких додатків та документів у письмові форм які б підтверджували факт існування договірних правовідносин між стягувачем та боржником не було. Вважає, що суми заборгованості надуманими, такими, що не відповідають дійсності та обсягам наданих послуг з боку ТОВ «Місто дя людей Зпоріжжя». Крім того, ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» в період з листопада 2017 року по лютий 2020 року та і в подальшому будь-яких житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 не надавало, про що вона подавла усні заявки до Колл-центру від 07.11.2017 року № 81784, від 13.12.2017 року № 110973, від 28.02.2018 року № 197414.

З урахуванням викладеного, просить скасувати судовий наказ.

Відповідно до ч.1 ст.170 ЦПК України від 03 жовтня 2017 року, який є чинним на час подання та розгляду вказаної заяви, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Таким чином беручи до уваги, що заява про скасування судового наказу за змістом та формою відповідає вимогам ч.3-5 ст.170 ЦПК України, у зв`язку з чим підстав для її повернення немає, суддя вважає необхідним поновити пропущений строк для подачі заяви про скасування судового наказу, оскільки його пропущено з поважних причин та скасувати судовий наказ.

За приписами ч.2 ст. 164 КПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Щодо вимог заявника в частині стягнення судових витрат слід зазначити наступне.

Положеннями ст.141 ЦПК Українипередбачено розподіл судових витрат між сторонами при розгляді справ позовного провадження.

Натомість, положення розділу ІІ ЦПК України, який регулює розгляд справ в порядку наказного провадження, не містять норм щодо розподілу витрат за подання заяви про скасування судового наказу.

Крім того, ст. 7 Закону України «Про судовий збір» не передбачено повернення судового збору у випадку скасування судового наказу.

З огляду на вищевикладене, враховуючи те, що подання заяви про скасування судового наказу є правом боржника у разі його не згоди з судовим наказом, приходжу до висновку, що судові витрати зі сплати судового збору за подання заяви про скасування судового наказу залишаються за заявником, а відтак у задоволенні заяви в частині стягнення судових витрат належить відмовити.

Керуючись статтями: 170, 171, 259-261 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу № 2-н/334/443/20 від 21 вересня 2020 року задовольнити частково.

Судовий наказ № 2-н/334/443/20, виданий 21 вересня 2020 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» заборгованість за послуги з управління багатоквартирним будинком - скасувати.

Роз`яснити стягувачу право на звернення до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

В задоволенні заяви в частині стягнення судових витрат відмовити.

Ухвала оскарженнюне підлягаєта набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Д.О.Ісаков