Категорія 19 Доповідач Павицька Т. М.
У Х В А Л А

12 січня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі судді Григорусь Н.Й., вирішуючи питання про самовідвід судді Григорусь Н.Й.

у цивільній справі Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРІ Менеджмент» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Нафта-Трейд», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Авалон-Інтенсив», про витребування майна з незаконного володіння та визнання договору іпотеки недійсним

за заявою адвоката ТОВ «ТРІ Менеджмент» Дузь Юлії Миколаївни про перегляд постанови Житомирського апеляційного суду від 27 грудня 2018 року за нововиявленими обставинами,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 31 грудня 2020 року на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Павицької Т.М., суддів Григорусь Н.Й., Миніч Т.І. надійшла цивільна справа №295/15677/16-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРІ Менеджмент» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Нафта-Трейд», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Авалон-Інтенсив», про витребування майна з незаконного володіння та визнання договору іпотеки недійсним за заявою адвоката ТОВ «ТРІ Менеджмент» Дузь Юлії Миколаївни про перегляд постанови Житомирського апеляційного суду від 27 грудня 2018 року за нововиявленими обставинами.

Посилаючись на положення ст.36, 37 ЦПК України, суддя Григорусь Н.Й. заявила самовідвід.

Дослідивши матеріали справи, суд вбачає наявність підстав для самовідводу судді Григорусь Н.Й. з огляду на наступне.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ч.5 ст.37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішення справи, рішення в якій було в подальшому скасовано судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 28 березня 2017 року у цивільній справі №295/15677/16-ц, до складу колегії якого увійшли судді Косигіна Л.М., Худяков А.М., Григорусь Н.Й., апеляційну скаргу ТОВ «ТРІ Менеджмент» задоволено, рішення Богунського районного суду міста Житомира від 19 січня 2017 року скасовано, ухвалено нове рішення про задоволення позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 жовтня 2017 року рішення Апеляційного суду Житомирської області від 28 березня від 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Вказані обставини, на думку судді, можуть свідчити про те, що в учасників справи та скаржника можуть виникнути сумніви щодо їх об`єктивності та неупередженості при розгляді цієї справи.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 31 грудня 2020 року судді Павицька Т.М. та Миніч Т.І. заявили самовідводи, справу передано для визначення складу суду у порядку, встановленому ст.33 ЦПК України.

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 11 січня 2021 року, призначення складу суддів не відбулось у зв`язку з відсутністю потрібної кількості суддів для розподілу справи .

Статтею 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу.

За положеннями ч.5 ст. 40 ЦПК України якщо на час подання заяви про відвід судді у суді здійснюють менше трьох суддів, вирішення про відвід здійснюється в нарадчій кімнаті суддею, який розглядає справу чи вчиняє іншу процесуальну дію, про що виноситься ухвала.

Відповідно до статті 2 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України», як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності. У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється».

Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), Series A, № 86).

Тобто, згідно з прецедентною практикою Європейського Суду з прав людини суд має забезпечити достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Як зазначено у Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо стандартів незалежності судової влади та незмінюваності судді, незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Відповідно до частини 2 статті 41 ЦПК України у разі задоволення заяви про відвід одному із суддів або всьому складу суду, якщо справа розглядається колегією суддів, справа розглядається в тому самому суді тим самим кількісним складом колегії суддів без участі відведеного судді або іншим складом суддів, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, з метою уникнення сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді щодо вирішення даного спору, заяву судді Григорусь Н.Й. про самовідвід слід задовольнити, справу передати на повторний розподіл відповідно до вимог ст. 33 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 36, 37, 39, 40 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Задовольнити заяву судді Григорусь Н.Й. про самовідвід.

Передати справу №295/15677/16 на повторний автоматизований розподіл відповідно до положень статті 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя