КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2021 року м. Київ

Унікальний номер справи 757/37142/20-ц

Апеляційне провадження 22-ц/824/13736/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Немировської О.В., Ящук Т.І.,

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 січня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Козлова Р.Ю., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

у серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просила стягнути на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання у твердій грошовій сумі у розмірі 8 000 грн щомісячно з подальшою індексацією цієї суми до закінчення ним навчання.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що сторони з 23.09.2000 перебувають у шлюбі, від якого мають двоє дітей: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти зареєстровані і проживають з нею за адресою: АДРЕСА_1 та знаходяться на її утриманні. Вона не працює та її коштів недостатньо для повного забезпечення дітей усім необхідним та достатнім для їх розвитку. Відповідач у лютому 2020 року залишив сім`ю участі та у матеріальному забезпеченні дітей участі не приймає. Вона звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на неповнолітню доньку. Проте, повнолітній син продовжує навчання, є студентом 2 курсу освітнього рівня «бакалавр» денного відділення факультету комп`ютерних наук та кібернетики Київського національного університету імені Тараса Шевченка, та у зв`язку з навчанням також потребує матеріальної допомоги. Термін закінчення навчання - 30.06.2023. Відповідач є працездатним, не має на утриманні інших осіб, має фінансову можливість надавати матеріальне забезпечення, оскільки успішно займався підприємницькою діяльністю, його дохід за 2018 рік склав 1 568 000 грн, за 2019 рік - 870, 400 грн, а у березні 2020 року відповідач призначений головою Державної служби експортного контролю України. Відповідно до декларації за 2019 рік відповідач має у власності дві земельні ділянки, автомобіль Мерседес-Бенц, 2010 року випуску та готівкові кошти у сумі 650 000 грн та 25 000 доларів США.

Крім того син страждає на алергію та ускладнене захворювання очей, що також вимагає значних матеріальних затрат. За вказаних обставин вважає, достатнім та обґрунтованим розмір аліментів у сумі 8 000 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 22.01.2021позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього ОСОБА_3 , який продовжує навчання аліменти у сумі 2 500 грн щомісячно з подальшою індексацією, починаючи з 26.08.2020 і до закінчення ним навчання, а саме: 30.06.2023. Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить змінити рішення суду в частині визначення розміру аліментів та стягнути аліменти у сумі 8 000 грн. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не врахував стан здоров`я сина, який страждає на алергію та ускладнене захворювання очей, що обумовлює необхідністю особливого режиму його харчування та догляду, що не вважається додатковими витратами, проте вимагає матеріальних затрат. Судом не проаналізовано та не надано оцінку матеріальній можливості відповідача сплачувати аліменти у сумі 8 000 грн та такий розмір не є надмірним для відповідача. Жодних обставин, доводів та доказів, що спростовують такий висновок відповідачем не надано та судом не встановлено. Також суд не врахував, що вона самостійно несе витрати на дітей з лютого 2020 року. Оскільки відповідач був проти того, щоб вона працювала, за 20 років вона втратила професійні навички та не має постійного місця роботи та самостійного заробітку. Відповідач же обіймає керівну посаду - голови Держаної служби експортного контролю України та має фінансову можливість надати вину матеріальну допомогу у сумі 8 000 грн. Судом не взято до уваги висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 23.01.2019 по справі 346/103/17. Також судом при визначенні розміру аліментів не враховано п.п.1, 2, 3, 3-1 ст. 182 СК України. Отримуючи матеріальну допомогу у сумі 2 500 грн син не перестане бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Суд також не звернув уваги на недобросовісну поведінку відповідача, зловживання ним процесуальними правами, затягування судового розгляду справи та ведення в оману суд та інших учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебувають у зареєстровану шлюбі, від якого мають двоє дітей: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Діти зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 разом з позивачкою.

ОСОБА_3 після досягнення повноліття продовжує навчання, є студентом 2 курсу освітнього рівня «Бакалавр» денного відділення факультету комп`ютерних наук та кібернетики Київського національного університету імені Тараса Шевченка. Дата закінчення навчання відповідно до довідки № 20898 від 17.08.2020 - 30.06.2023.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що сторони нарівні зобов`язані утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання, та розмір аліментів у 2 500 грн є достатнім для матеріального забезпечення повнолітнього сина на період навчання.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відтак у разі відмови батьків від утримання повнолітньої дитини в період навчання, стягнення з них аліментів проводиться в судовому порядку. Позов до суду в такому випадку може подати як самі дочка або син, так і той з батьків, з ким проживає дочка або син.

Визначаючи розмір аліментів у сумі 2 500 грн суд першої інстанції виходив з принципу розумності та справедливості, враховуючи матеріальне становище сторін та потребу повнолітнього сина у матеріальній допомозі.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що позивачкою не надано доказів щодо вартості навчання сина, вартості підручників, проїзду до навчального закладу тощо. Також зазначив, що син навчається на бюджетній формі навчання.

Позивачкою такі твердження при розгляді справи у суді першої інстанції не спростовувалися. Апеляційна скарга також не містить доводів на спростування таких тверджень відповідача.

Позивачка не зазначила розмір стипендії сина, а у разі якщо він не отримує стипендію, причини позбавлення його стипендії. Позивачка також не надала обґрунтованого розрахунку потреби сина у матеріальному забезпеченні у зв`язку з навчанням у розмірі 8 000 грн.

Доводи позивачки про те, що син страждає на алергію та має ускладнене захворювання очей, що обумовлює необхідністю особливого режиму його харчування та догляду, не можуть бути підставою для визначення розміру аліментів у зв`язку з навчанням, оскільки відносяться до додаткових витрат, обумовлених станом здоров`я сина та не пов`язані з навчанням.

За вказаних обставин суд першої інстинції дійшов правильних висновків про те, що позивачкою не доведено належними та допустими доказами потребу у наданні на навчання сина заявленої суми.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач має матеріальну можливість надавати на утримання сина 8 000 грн таких висновків суду не спростовують, оскільки при вирішенні питання щодо права на отримання аліментів на повнолітню дитину на період навчання та визначення розміру матеріальної допомоги враховується сукупність таких фактів: продовження повнолітнью дитиною навчання, потреба такої дитини у матеріальній допомозі, наявність у батьків можливості надавати матеріальну допомогу.

За наявності у батьків можливості надавати матеріальну допомогу, проте за відсутності потреби повнолітньої дитини у матеріальній допомозі (отримання стипендії, отримання доходів від використання майна, інших доходів) підстави для стягнення аліментів відсутні.

У даній справі судом встановлено наявність потреби дитини у матеріальній допомозі та наявність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу. Проте, у матеріалах справи відсутні будь - які докази потреби повнолітнього сина саме у матеріальній допомозі у сумі 8 000 грн. У такому разі сам по собі розмір доходу відповідача не може бути підставою для стягнення аліментів у заявленному розмірі.

За вказаних обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 січня 2021 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду, лише з підстав, викладених у ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 10.11.2021.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді О. В. Немировська

Т. І. Ящук