Житомирський апеляційний суд
Справа №274/8200/19 Головуючий у 1-й інст. Корбут В. В.
Категорія 44 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Галацевич О.М.,

суддів: Борисюка Р.М., Трояновської Г.С.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області, ухвалене 01 червня 2021 року суддею Корбутом В.В. у м. Бердичеві, повний текст рішення складено 01 червня 2021 року,

у справі №274/8200/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди,

в с т а н о в и в :

У грудні 2019 року ОСОБА_3 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 , у якому просив стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 16700 грн, відшкодувати моральну шкоду в сумі 10000 грн, а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи в суді.

В обґрунтування позову зазначив, що 29 червня 2019 року ОСОБА_1 пошкодив належний йому транспортний засіб, який 02 липня 2019 року мав намір продати та вже отримав завдаток, однак внаслідок дій відповідача не зробив цього. Вина ОСОБА_1 підтверджується постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03 вересня 2019 року, якою визнано останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, яка набрала законної сили та є чинною. На неодноразові звернення до відповідача відшкодувати завдані матеріальні та моральні збитки, останній реагує негативно, тому змушений звернутися з даним позовом для захисту своїх порушених прав.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01 червня 2021 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 у якості відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти у розмірі 16700 грн, моральної шкоди - 5000 грн та 3062,38 судових витрат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 , вирішити питання розподілу судових витрат.

ОСОБА_2 вказала, що суд дійшов необґрунтованого висновку про те, що відповідачем спричинено майнової шкоди майну ОСОБА_3 , оскільки останнім не надано будь-яких доказів щодо пошкодження автомобіля та прийнятого повноважним органом рішення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності. З допиту свідків в суді першої інстанції вбачається, що між сторонами виник конфлікт, однак постанова суду про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності ніяким чином не підтверджує наявність спричинення останнім майнової шкоди. Також судом не взято до уваги те, що позивачем не було надано доказів, а саме висновку товарознавчої експертизи, щодо пошкодження автомобіля та оцінки його вартості, а тому рахунок-фактура від 04 липня 2019 року №12 є необґрунтованою. Оскільки відсутні докази щодо спричинення відповідачем пошкодження майна позивачу, похідна вимога про відшкодування моральної шкоди також не підлягає задоволенню.

Окрім того, вказала, що довідка про отримання адвокатом від позивача коштів у розмірі 6000 грн на правову допомогу не є належним доказом, оскільки відсутній платіжний документ, що підтверджує такі витрати, окрім того, подання позовної заяви до суду не є видом правничої допомоги.

Також на думку скаржника, судом розглянуто справу без її участі, як представника відповідача, хоча вона належним чином повідомляла суд про неможливість явки в судове засідання та надавала відповідні докази, однак суд позбавив її права на професійну правову допомогу.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 28 липня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про розгляд апеляційної скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи та про виклик свідків (а.с.134-136).

У відзиві представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на її безпідставність. Вказав, що завдана позивачу шкода підтверджується письмовими доказами та показами свідків, допитаних в суді першої інстанції. Вина відповідача у заподіянні матеріальної шкоди позивачу підтверджена постановою суду від 03 вересня 2019 року, яка набрала законної сили, є чинною і не оскаржена ОСОБА_1 . Наявні у справі судові рішення підтверджують, що останній постійно порушує закон та громадський порядок. Вважає, що суд першої інстанції дав належну правову оцінку письмовим доказам та показам свідків, а тому рішення суду є законним і обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного прав, має прав на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушенного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі винною особою, яка її завдала.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи шкода, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. При вирішенні спору про відшкодування шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Тобто, у правовідносинах із відшкодування шкоди діє презумпція завдавача шкоди, яку має спростувати відповідач, а позивач не повинен доводити його вину.

У даному випадку обов`язок доказування розподіляється таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач, у свою чергу, відсутність його вини в заподіянні шкоди.

Також, за змістом частин 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частина 1 ст. 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Дослідивши письмові докази та допитавши в судовому засіданні свідків, судом першої інстанції встановлено, що 29 червня 2019 року о 00:30 ОСОБА_1 у дворі будинку АДРЕСА_1 виражався у сторону ОСОБА_3 нецензурними словами, чим вчинив дрібне хуліганство. При цьому пошкодив належний останньому автомобіль.

Так, зі змісту довідки, пояснень від 29 червня 2019 року та листа відділу поліції від 29 липня 2019 року вбачається, що 29 червня 2019 року ОСОБА_3 звернувся до Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області із заявою про прийняття мір до ОСОБА_1 , який 09 червня 2019 року близько 00:30 у дворі будинку АДРЕСА_1 пошкодив автомобіль марки "Део Сенс", д.н.з. НОМЕР_1 , а саме - передні та задні дверцята та ліву частину бампера. Звернення зареєстровано в книзі обліку заяв та повідомлень про злочин та інші події за № 7363 від 29 червня 2019 року. Під час розгляду звернення ОСОБА_1 відмовився давати будь-які письмові пояснення (а.с.19-21).

Автомобіль марки "Заз-Деу", д.н.з. НОМЕР_1 , належить ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 (а.с.11).

Згідно рахунку-фактури від 04 липня 2019 року №12 загальна вартість відновлювального ремонту становить 16700 грн. Така обставина також підтверджена актом здачі-приймання робіт (надання послуг) від 25 липня 2019 року №12, який підписано фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (а.с.12-13).

Зі змісту копії розписки від 28 червня 2019 року, наявної у матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_3 отримав завдаток у розмірі 200 доларів США за продаж у майбутньому транспортного засобу, який належить йому на праві приватної власності (а.с.17).

Допитані судом першої інстанції свідки пояснили, зокрема:

свідок ОСОБА_6 вказала, що 28 червня 2019 року її чоловік ОСОБА_3 був на балконі у будинку АДРЕСА_2 . Це було після дванадцятої ночі, початок першої. Вона почула, якійсь крик та вибігла на балкон. Там стояв під балконом її колишній чоловік ОСОБА_1 , який почав погрожувати та кричати, що поб`є машину. ОСОБА_1 почав підбігати до машини, бити машину. Це була машина її чоловіка. Постійно спрацьовувала сигналізація. Її чоловік вийшов на вулицю та стояв біля машини. Вона у цей час на балконі стояла та викликала поліцію. ОСОБА_1 прийшов вже побитий до машини, у крові та у стані сп`яніння. Вони почали чекати поліцію, а її чоловік тримав ОСОБА_1 , щоб не бив машину, бо ОСОБА_1 казав, що поб`є все і ще далі буде бити. ОСОБА_1 при цьому вживав ненормативну лексику, погрожував та до сьогоднішнього дня погрожує. Від ОСОБА_1 було чути запах алкоголю. ОСОБА_3 не бив ОСОБА_1 ;

свідок ОСОБА_7 зазначила, що у ночі вона прокинулась від крику онуки. Це було по АДРЕСА_2 . Вона вибігла на балкон, побачила, що одне вікно розбито, вже друге б`є вікно ОСОБА_1 . Внучка кричить. Бачить, що ОСОБА_1 б`є машину червону, яка стояла біля балкону та належить ОСОБА_3 . Останній вискочив до машини, захищав машину, що б ОСОБА_1 скло не бив. Вона пішла заспокоювати онуку. На двір не вийшла, бо боялася виходити. ОСОБА_1 був дуже п`яний та агресивний, матюкався, кричав. Він постійно погрожує. Перед цим теж вікна їм побив, її з внучкою побив, зараз справа у бюро розслідувань у Хмельницькому;

свідок ОСОБА_8 вказав, що він планував купувати автомобіль "Ланос" у ОСОБА_3 28 червня 2019 року, це день Конституції, вони зустрілися, він вніс залог за автомобіль у розмірі 200 доларів США, при цьому склали розписку про наміри, що він буде купувати автомобіль з переоформленням. Так як автомобіль був частково несправним, і це були свята, то домовились 02 липня 2019 року їхати переоформлювати автомобіль. ОСОБА_3 завірив, що цього часу буде достатньо, щоб виправити ту несправність. Через два дні він зателефонував ОСОБА_3 , щоб уточнити, чи справив той автомобіль. ОСОБА_3 повідомив, що автомобіль побитий, а саме - розбитий бампер, двері та крило. Він запитав, наскільки сильно, той сказав, що сильно. Він відмовився купувати автомобіль. Вони зустрілися і той віддав розписку, а він забрав кошти. ОСОБА_3 сказав, що сусід у п`яному стані розбив автомобіль. Він бачив автомобіль, був розбитий бампер та вм`ятини на крилі та дверцятах;

свідок ОСОБА_9 зазначила, що була ніч, вона встала на нічне годування. 29 червня 2019 року це було. Почула крики, що спрацювала сигналізація у машині. Виглянула у вікно, побачила, що ОСОБА_1 б`є машину - червоний " Ланос ". Присутні були ОСОБА_3 , його дружина, вже були вони на вулиці. ОСОБА_3 почав відтягувати ОСОБА_1 від машини, але той все одно руками та ногами бив машину. А перед цим бив машину палкою. ОСОБА_3 його тримав, потім ОСОБА_11, дружина, забрала його, вони зайшли у під`їзд. ОСОБА_1 вдарив свою маму біля під`їзду, розбив їй голову. Коли приїхала поліція, мати кричала, що це ОСОБА_11 її побила. ОСОБА_1 вона останнім часом бачила тільки у стані алкогольного сп`яніння. Неодноразово викликалась поліція, ОСОБА_1 конфліктна людина, з нею не раз конфліктував. ОСОБА_3 ударів ОСОБА_1 не наносив, а просто стримував. Вона бачила, як ОСОБА_1 наносив удари по автомобілю, бив його палкою, кидав камінці, ще побив балкон;

свідок ОСОБА_3 вказав, що 29 червня 2019 року приблизно о дванадцятій - початку першої ночі він вийшов на балкон по АДРЕСА_2 . Звідкись з`явився ОСОБА_1 , невідомо у якому стані та вигляді, і почав принижувати, матюкатися, погрожувати. Підійшовши до балкону, ОСОБА_1 почав вибивати вікна, побив два вікна. Вибігла ОСОБА_11 , бо почула ці крики та мати, ОСОБА_11 почала викликати поліцію, а ОСОБА_1 побіг до машини та почав бити ногами, руками, почала спрацьовувати сигналізація. Він зрозумів, що треба рятувати власність, вдягнувся, вибіг до ОСОБА_1 , і почав його відштовхувати від машини. Дочекались поліції, вони зареєстрували цей факт. Він не бив ОСОБА_1 , а просто його тримав. Вважає, що ОСОБА_1 був у найтяжчому стані сп`яніння, неадекватною людиною. Він мав намір продавати автомобіль, йому дали завдаток за продаж машини. Машина була пофарбована, зроблена. Автомобілю було побито бампер, передня права сторона вся погнута внаслідок дій ОСОБА_1 , останній ніяк не пропонував залагодити конфлікт, тільки погрожував. ОСОБА_1 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, колишню дружину побив, тещу побив при своїй дитині. Вони не раз звертались в органи поліції.

Постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03 вересня 2019 року у справі № 274/4649/19, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП. Вказана постанова набрала законної сили та є чинною (а.с. 22).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач надав суду докази порушення його права, яке полягало у пошкодженні його майна, докази винної поведінки відповідача, яка призвела до завдання матеріальної та моральної шкоди позивачу.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним, відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим сторонами доказам та нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, враховуючи наступне.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частина перша а друга статті 80 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Основними доводами апеляційної скарги є відсутність доказів щодо пошкодження автомобіля, висновку товарознавчої експертизи щодо розміру шкоди, відсутність прийнятого повноважним органом рішення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності та не доведення його вини у спричиненні шкоди. Зокрема, представник відповідача вказав, що покази свідків, які вказували на конфлікт між сторонами, ніяким чином не підтверджують наявність спричинення майнової шкоди, а постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить обставин щодо пошкодження ним майна позивача.

Колегія суддів вважає такі доводи апеляційної скарги безпідставними, оскільки суд першої інстанції надав належну оцінку показам свідків в сукупності з іншими письмовими доказами, які не суперечать матеріалам справи.

Матеріалами справи встановлено, що між сторонами виник конфлікт, в результаті якого неправомірними діями відповідача позивачу було завдано майнову шкоду у вигляді пошкодження майна - автомобіля марки "Заз-Деу", д.н.з. НОМЕР_1 , належного ОСОБА_3 на праві власності.

Зокрема, згідно рахунку-фактури від 04 липня 2019 року №12 та акту здачі-приймання робіт (надання послуг) від 25 липня 2019 року №12 вбачається, що загальна вартість відновлювального ремонту становить 16700 грн та які ремонтні роботи у зв`язку із пошкодженням автомобіля на його відновлення слід провести.

Будь-яких доказів, які б вказували на те, що вартість ремонту автомобіля марки "Заз-Деу", д.н.з. НОМЕР_1 , завищена та, що проведені ремонтні роботи не відповідають пошкодженням автомобіля, апелянтом не надано та розмір шкоди не спростовано. Клопотання про призначення судової експертизи на спростування наданих позивачем доказів сторона відповідача не заявляла.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Тобто, у правовідносинах із відшкодування шкоди діє презумпція завдавача шкоди, яку має спростувати відповідач, а позивач не повинен доводити його вину.

У даному випадку обов`язок доказування розподіляється таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач, у свою чергу, відсутність його вини в заподіянні шкоди.

Позивачем доведено заподіяння йому збитків та їх розмір, а тому, з огляду на наявні у матеріалах справи докази та презумпцію завдавача шкоди, яку не спростував відповідач, посилання останнього на не доведення його вини у спричиненні такої шкоди є безпідставними.

Враховуючи, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_1 було порушено право власності ОСОБА_3 та останньому завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях у зв`язку з пошкодженням майна та неможливістю через це розпорядитись ним, суд першої інстанції, враховуючи вимоги розумності і справедливості, дійшов правильного висновку про визначення розміру моральної шкоди в сумі 5000 грн.

Доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення суду першої інстанції, зводяться до переоцінки доказів, незгоди заявника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду.

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши всі фактичні обставини та дослідивши зібрані у справі докази, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_3 .

Посилання у апеляційній скарзі на відсутність платіжного документа про понесення позивачем витрат на правничу допомогу спростовуються довідкою адвоката про отримання від ОСОБА_3 6000 грн за правничу допомогу згідно договору від 15.08.2019. При цьому законодавством не встановлено спеціальних вимог щодо порядку підтвердження оплати правничої допомоги для цілей розподілу судових витрат, зокрема до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при сплаті правничої допомоги, а також не встановлено форму такого документа. Тому, колегія суддів вважає, що даний доказ є належним і допустимим. Встановивши, що витрати на професійну правничу допомогу здійснені позивачем та є документально підтвердженими, суд першої інстанції зробив правильний висновок про наявність підстав для стягнення таких витрат.

Належним чином повідомлена про розгляд справи представник відповідача в судові засіданні 17.11.2020, 02.02.2021, 22.03.2021 та 01.06.2021 не з`являлась, подавала клопотання про відкладення розгляду справи із зазначенням відповідних причин неможливості особистої явки. Проте, суд першої інстанції 01.06.2021 ухвалив судове рішення у даній справі. Враховуючи, що розгляд справи у відсутність належним чином повідомленого представника відповідача не призвів до неправильного вирішення справи, враховуючи необхідність дотримання судом розумних строків розгляду справи та те, що це не позбавило представника відповідача права оскарження судового рішення в апеляційному порядку, доводи апеляційної скарги останньої у частині позбавлення її права на професійну правничу допомогу не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Допит свідків судом відповідає положенням ст. 230, ч. 4 ст. 240 ЦПК України, а тому твердження представника відповідача про те, що вони були допитані без участі відповідача, також не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює, а тому рішення суду є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Дана справа згідно п. 1 ч.6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, а тому, відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, судове рішення у цій справі не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01 червня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 15 листопада 2021 року.