Справа № 453/430/20 Головуючий у 1 інстанції: Курницька В.Я.
Провадження № 22-ц/811/1690/21 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

за участі секретаря: Савчук Г.Б.,

з участю представника Акціонерного товариства «Укртранснафта» - Шолок В.М., представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укртранснафта» на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 23 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укртранснафта», в.о. генерального директора Акціонерного товариства «Укртранснафта» Костя Ігоря Юрійовича про поновлення на роботі та стягнення середнього заробіту за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2020 року адвокат Остимчук О.О. в інтересах позивача ОСОБА_1 звернулась з позовом до АТ «Укртранснафта», в.о. генерального директора АТ «Укртранснафта» Костя І.Ю. про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у якому просила визнати протиправним та скасувати наказ в.о.генерального директора Акціонерного товариства «Укртранснафта» Кость І.Ю. від 27 лютого 2020 року №171-К «З кадрових питань» про звільнення ОСОБА_1 ; зобов`язати Акціонерне товариство «Укртранснафта» (Код ) поновити ОСОБА_1 на посаді машиніста крана автомобільного транспортної дільниці ЛВДС «Сколе» Акціонерного товариства «Укртранснафта» з 28 лютого 2020 року; стягнути з Акціонерне товариство «Укртранснафта» (Код ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28 лютого 2020 року по дату винесення рішення у даній справі; покласти на в.о.генерального директора Акціонерного товариства «Укртранснафта» Кость І.Ю. (службову особу, винну в незаконному звільненні ОСОБА_1 ), обов`язок покрити шкоду, заподіяну Акціонерному товариству «Укртранснафта» (Код ) у зв`язку з оплатою працівникові ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В подальшому позивач згідно заяви від 23 березня 2021 року відмовився від однієї позовної вимоги щодо покладення на в.о.генерального директора Акціонерного товариства «Укртранснафта» Кость І.Ю. (службову особу, винну в незаконному звільненні ОСОБА_1 ), обов`язок покрити шкоду, заподіяну Акціонерному товариству «Укртранснафта» (Код Є ДРПОУ 31570412) у зв`язку з оплатою працівникові ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Решта вимог позовної заяви ОСОБА_1 залишено без змін.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 з 07 серпня 1998 року по 27 лютого 2020 року перебував у трудових відносинах з АТ «Укртранснафта», працюючи на посаді машиніста крана автомобільного.

27 лютого 2020 року був звільнений з посади машиніста крана автомобільного транспортної дільниці ЛВДС «Сколе» АТ «Укртранснафта» на підставі п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці та скорочення чисельності і штату працівників.

З даним наказом №177-К від 27 лютого 2020 року, останній був ознайомлений 28 лютого 2020 року.

Як підстава звільнення позивача вказано: наказ АТ «Укртранснафта» від 17 грудня 2019 року №№592-К «Про скорочення окремих посад функціонального напрямку АТ «Укртранснафта» «Управління транспортним забезпеченням»; попередження про скорочення посади та наступне звільнення від 23 грудня 2019 року №26-03-93/9/5676-19; акт ЛВДС «Сколе» АТ «Укртранснафта» від 26 грудня 2019 року «Про ознайомлення з попередженням про скорочення посади та наступне звільнення»; подання на звільнення від 10 лютого 2020 року №26-03/9/580-20; лист первинної профспілкової організації АТ «Укртранснафта» м. Львів від 20 лютого 2020 року № ПК-20/02-40.

Зазначала, що на день звільнення ОСОБА_1 , посада, яку він обіймав не була скорочена, оскільки була у штатному розписі Акціонерного товариства «Укртранснафта», так як лише в день звільнення позивача 27 лютого 2020 року, у цьому ж наказі зазначено про виведення посади машиніста крана автомобільного 1 одиницю. Однією із підстав для звільнення позивача серед іншого зазначено: «Скоротити окремі посади функціонального напрямку «Управління капітальним будівництвом та ремонтами» АТ «Укртранснафта».

Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 23 березня 2021 року позовні вимоги представника позивача задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ в.о. генерального директора Акціонерного товариства «Укртранснафта» Кость Ігоря Юрійовича від 27 лютого 2020 року №171-К «З кадрових питань» про звільнення ОСОБА_1 .

Поновлено ОСОБА_1 на посаді машиніста крана автомобільного транспортної дільниці ЛВДС «Сколе» Акціонерного товариства «Укртранснафта» з 28 лютого 2020 року.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Уктранснафта» на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 28 лютого 2020 року по 23 березня 2021 року у сумі 159 491 гривню 19 копійок.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Уктранснафта» на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір у сумі 1 681 грн. 60 коп.

Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення на посаді машиніста крана автомобільного та виплати заробітної плати за один місяць.

В решті позовних вимог провадження у справі закрито.

Рішення суду оскаржило Акціонерне товариство «Укртранснафта».

В апеляційній скарзі посилається на те, що позивач був належним чином повідомлений про скорочення займаної посади та наступне звільнення через 2 місяці з моменту ознайомлення з попередженням, проінформований про відсутність підходящої роботи та вакантних посад в АТ «Укртранснафта», проінформований про те, що ППО АТ «Укртранснафта», членом якої був позивач, прийняла рішення про надання згоди на його звільнення.

Зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги і не надано правової оцінки тому факту, що специфікою роботи позивача було обслуговування функції капітального будівництва та ремонтів, не взято до уваги його робочу інструкцію, яка є основним документом, що визначає місце роботи і зону відповідальності працівника.

Не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що при процедурі звільнення позивачу не було запропоновано вакантні посади і що суміщувана професія вважається вакансією.

Зазначає, що чинним законодавством не передбачено, що суміщувана посада вважається вакантною і повинна пропонуватись працівникові, як вакантна, у випадку його звільнення за ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Просить скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Акціонерного товариства «Укртранснафта» - Шолок В.М. на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на її заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вірно встановлено судом, що ОСОБА_1 з 07 вересня 1998 року працював в АТ «Укртранснафта» на посадах водія автотранспортних засобів, що підтверджується копією трудової книжки позивача НОМЕР_1 .

14 січня 2019 року АТ «Укртранснафта» звернулось до Об`єднаної профспілкової організації АТ«Укртранснафта» з листом №26-00/6/157 від 14 січня 2019 року, яким інформує про можливе скорочення чисельності і штату працівників за окремими функціональними напрямками та зміни істотних умов праці працівників АТ «Укртранснафта» в головному офісі (м. Київ) та територіальних офісах (м. Львів, м. Кременчук та м. Одеса) Товариства та виробничих підрозділах (ЛВДС, НПС, БВО, в тому числі Лінійної виробничо-диспетчерської станції «Сколе»).

За результатами розгляду листа відповідача АТ «Укртранснафта» №26-00/6/157 на засіданні Об`єднаної профспілкової організації АТ«Укртранснафта» прийнято рішення взяти до відома інформацію про можливе скорочення чисельності і штату працівників за окремими функціональними напрямками та зміни істотних умов праці працівників АТ«Укртранснафта», адміністрації АТ «Укртранснафта» вирішити питання максимального забезпечення робочими місцями в Товаристві працівників, які підлягають скороченню, шляхом їх переведення на вакантні посади, а також неухильно дотримуватись вимог чинного законодавства України, Галузевої угоди та Колективного договору Товариства при проведенні звільнень працівників, протокол №004 від 30 січня 2019 року.

Протоколом засідання робочої групи з питань скорочення чисельності та штату працівників Транспортної дільниці ЛВДС «Сколе» від 09 грудня 2019 року, який затверджено генеральним директором АТ «Укртранснафта» оформлено рішення скоротити посади в Транспортній дільниці ЛВДС «Сколе», зокрема водій автотранспортних засобів 9 од; попередити про скорочення посади та наступне звільнення працівників транспортної дільниці ЛВДС «Сколе», які безпосередньо займаються обслуговуванням функції капітального будівництва та ремонтів, в тому числі ОСОБА_1 ; після звільнення даних працівників усі посади, які підлягають скороченню, вивести із штатного розпису працівників Транспортної дільниці ЛВДС «Сколе»; оскільки в штаті Товариства не залишається інших працівників, які, маючи таку ж кваліфікацію і освіту, будуть виконувати однакову роботу, підстави для визначення переважного права на залишення на роботі при даних обставинах відсутні.

Наказом генерального директора АТ«Укртранснафта» від 17 грудня 2019 року №№592-К «Про скорочення окремих посад функціонального напрямку АТ «Укртранснафта» «Управління транспортним забезпеченням» скорочено окремі посади функціонального напрямку АТ«Укртранснафта» «Управління транспортним забезпеченням» з додатками № № 1,2,3.

ОСОБА_1 26 грудня 2019 року було ознайомлено з попередженням від 23 грудня 2019 року №26-03-93/9/5676-19 про скорочення посади та наступне звільнення. Одночасно з попередженням АТ «Укртранснафта» проінформувало позивача про відсутність підходящої роботи та відповідних вакантних посад.

Також позивача повідомлено про те, що з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, йому будуть запропоновані всі вакантні посади (інша підходяща робота), які з`являться в Товаристві протягом цього періоду.

Проте, як вказує представник відповідача-1 в АТ«Укртранснафта» за період з 17 грудня 2019 року по 27 грудня 2020 року не було будь-яких вакантних посад, на підтвердження цього надав суду інформаційну довідку №26-00/97 від 21 липня 2020 року.

Також, представник АТ «Укртранснафта» стверджував, що підстав для визначення переважного права залишення на роботі не було, тобто в штаті АТ «Укртранснафта» не було інших осіб, які, маючи таку ж кваліфікацію і освіту, виконували однакову роботу.

АТ «Укртранснафта» звернулось із поданням №26-03/9/580-20 від 10 лютого 2020 року до голови первинної профспілкової організації АТ «Укртранснафта» м. Львів щодо надання згоди на звільнення позивача у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці та скороченням чисельності і штату працівників згідно з п.1 ст.40 КЗпП України.

Первинна профспілкова організація АТ «Укртранснафта» м. Львів, листом №ПК-20/02-40 від 20 лютого 2020 року надала згоду на звільнення позивача.

Наказом в.о.генерального директора АТ «Укртранснафта» Кость І.Ю. №171-К від 27 лютого 2020 року ОСОБА_1 звільнено з посади машиніста крана автомобільного транспортної дільниці ЛВДС «Сколе» АТ«Укртранснафта», (наказ з кадрових питань АТ«Укртранснафта» №171-К від 27 лютого 2020 року), у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці та скорочення чисельності і штату працівників, п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Витягом із штатно-посадового розміщення працівників АТ «Укртранснафта» Транспортна дільниця, станом на 28 лютого 2020 року, серед іншого, передбачено 23 посади водій автотранспортних засобів, з них 15 посад водій автотранспортних засобів суміщення.

Штатним розписом ЛВДС «Сколе», станом на 28 лютого 2020 року, серед іншого, передбачено 12 посад водій автотранспортних засобів.

Згідно з Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області по справі №485/734/20, де розглядався аналогічний спір про поновлення на роботі водія автотранспортних засобів транспортної дільниці НПС «Снігурівська» АТ «Укртранснафта», позивачу відмовлено у задоволенні позову, так як позивач отримував від відповідача пропозиції про наявність всіх вакантних посад в АТ «Укртранснафта», але відмовився, як ствердив сам позивач, запропоновані посади не відповідають його освіті, професії, рівню кваліфікації та знаходяться в іншій місцевості, а щодо переважного права на залишення на роботі, то судом встановлено, що до позивача були застосовані заходи дисциплінарного впливу у вигляді позбавлення премії, а сам позивач не спорював, що скоїв аварію на транспорті, що безпосередньо пов`язано з його видом роботи, а саме вчинення дорожньо-транспортної пригоди під час керування службовим транспортним засобом.

Також, судом досліджено копії: звіту експлуатаційних витрат за період з грудня 2019 року по березень 2020 року, наказу АТ «Укртранснафта» від 17 грудня 2019 року №№592-К «Про скорочення окремих посад функціонального напрямку АТ «Укртранснафта» «Управління транспортним забезпеченням» з додатками №№1,2,3, акту ЛВДС «Сколе» АТ «Укртранснафта» від 26 грудня 2019 року «Про ознайомлення з попередженням про скорочення посади та наступне звільнення», обхідного листа позивача, інформаційної довідки №26-00/97 від 21 липня 2020 року про відсутність вакантних посад, інформаційної довідки №26-00/102 від 23 липня 2020 року про скорочення усіх посад РЕД АТ «Укртранснафта», інформаційної довідки №26-00/96 від 21 липня 2020 року про кількість штатних працівників АТ«Укртранснафта» станом на 17 грудня 2019 року, витягу з журналу обліку осіб звільнених працівників ЛВДС «Сколе» АТ «Укртранснафта» за період з 17 грудня 2019 року по 27 лютого 2020 року, довідки від 21 липня 2020 року №26-00/95 про доходи позивача за грудень 2019 року січень 2020 року, довідки №26-00/94 від 21 липня 2020 року про нараховані суми при звільненні позивача, довідки від 28 липня 2020 року №15-00-93/8/337 про доходи позивача за січень-лютий 2020 року., витягу з наказу АТ «Укртранснафта» № 453/К від 22 вересня 2017 року та витягу з наказу АТ «Укртранснафта» № 631/К від 29 грудня 2017 року про переведення ОСОБА_1 , наказу АТ «Укртранснафта» №335 від 28 вересня 2018 року «Про функціональні та виробничі підрозділи Товариства», штатного розпису ЛВДС «Сколе» АТ «Укртранснафта» станом на 16 грудня 2019 року, штатного розпису ЛВДС «Сколе» АТ «Укртранснафта» станом на 28 лютого 2020 року, витягу зі штатно-посадового розміщення працівників АТ «Укртранснафта» Транспортна дільниця станом на 16 грудня 2019 року, витягу зі штатно-посадового розміщення працівників АТ «Укртранснафта» Транспортна дільниця станом на 28 лютого 2020 року, штатного розпису працівників Лінійної виробничо-диспетчерської станції «Сколе» АТ «Укртранснафта» станом на 31 січня 2020 року, штатного розпису працівників Лінійної виробничо-диспетчерської станції «Дрогобич» АТ «Укртранснафта», станом на 31 січня 2020 року, штатного розпису працівників Лінійної виробничо-диспетчерської станції «Броди» АТ «Укртранснафта», станом на 31 січня 2020 року, штатного розпису працівників Нафтоперекачувальної станції «Куровичі» АТ «Укртранснафта», станом на 31 січня 2020 року, штатного розпису працівників Закарпатської дільниці АТ «Укртранснафта», станом на 31 січня 2020 року, штатного розпису працівників Нафтоперекачувальної станції «Степова» АТ «Укртранснафта», станом на 31 січня 2020 року, штатного розпису працівників Лінійної виробничо-диспетчерської станції «Глинсько-Розбишівська» АТ «Укртранснафта», станом на 31 січня 2020 року, штатного розпису працівників Лінійної виробничо-диспетчерської станції «Кременчук» АТ «Укртранснафта», станом на 31 січня 2020 року, штатного розпису працівників Лінійної виробничо-диспетчерської станції «Лисичанськ» АТ «Укртранснафта», станом на 31 січня 2020 року, штатного розпису працівників Нафтоперекачувальної станції «Кам`яногірка» АТ «Укртранснафта», станом на 31 січня 2020 року, штатного розпису працівників Нафтоперекачувальної станції «Августівка» АТ «Укртранснафта», станом на 31 січня 2020 року, штатного розпису працівників Лінійної виробничо-диспетчерської станції «Сколе» АТ «Укртранснафта», станом на 20 вересня 2018 року, штатного розпису працівників Лінійної виробничо-диспетчерської станції «Дрогобич» АТ «Укртранснафта», станом на 21 вересня 2018 року, штатного розпису працівників Лінійної виробничо-диспетчерської станції «Броди» АТ «Укртранснафта», станом на 21 вересня 2018 року, штатного розпису працівників Нафтоперекачувальної станції «Куровичі» АТ «Укртранснафта», станом на 20 вересня 2018 року, штатного розпису працівників Закарпатської дільниці АТ «Укртранснафта», станом на 21 вересня 2018 року, штатного розпису працівників Нафтоперекачувальної станції «Степова» АТ «Укртранснафта», станом на 18 вересня 2018 року, штатного розпису працівників Нафтоперекачувальної станції «Кам`яногірка» АТ «Укртранснафта», станом на 18 вересня 2018 року, штатного розпису працівників Нафтоперекачувальної станції «Августівка» АТ «Укртранснафта», станом на 21 вересня 2018 року, штатного розпису працівників НПС «Чижівка» АТ «УкртранснафЖулинта», штатного розпису працівників Бази виробничого обслуговування «Херсон» АТ «Укртранснафта», штатного розпису працівників НПС «Андріївка» АТ «Укртранснафта», штатного розпису працівників НПС «Новини» АТ «Укртранснафта», штатного розпису працівників НПС «Жулин» АТ «Укртранснафта», штатного розпису працівників Бази виробничого облуговування «Львів» АТ «Укртранснафта», штатного розпису працівників ЛВДС «Броди» АТ «Укртранснафта», робочої інструкції машиніста крана автомобільного транспортної дільниці ЛВДС «Сколе» АТ «Укртранснафта», адвокатських запитів ОСОБА_2 №06-01/03-2020 від 06 березня 2020 року, №06-03/03-2020 від 06 березня 2020 року, №06-04/03-2020 від 06 березня 2020 року, №10-01/03-2020 від 10 березня 2020 року, №25/03-2020/01 від 25 березня 2020 р., №25/03-2020/02 від 25 березня 2020 р., листа №04-00/11/1122-20 від 18 березня 2020 року АТ «Укртранснафта» на адвокатські запити Остимчук О., листа №443/28-10-43-03-14 від 18 березня 2020 року офісу великих платників податків ДПС України на адвокатські запити Остимчук О., листа №63-00/10 від 16 березня 2020 року первинної профспілкової організації АТ«Укртранснафта» на адвокатські запити Остимчук О., Статуту АТ «Укртранснафта», колективного договору АТ «Укртранснафта», виписки з ЄДР АТ «Укртранснафта».

Згідно з наказом генерального директора АТ «Укртранснафта» від 17 грудня 2019 №№592-К «Про скорочення окремих посад функціонального напрямку АТ «Укртранснафта» «Управління транспортним забезпеченням» скорочено окремі посади функціонального напрямку АТ«Укртранснафта» «Управління транспортним забезпеченням» згідно з додатками до цього наказу.

Підставою для прийняття Наказу №592-К від 17 грудня 2019 року зазначено, що: «У зв`язку з затвердженням нової організаційної структури функціонального напрямку АТ «Укртранснафта» «Управління транспортним забезпеченням», змінами в організації виробництва і праці, оптимізацію бізнес-процесів даного напрямку, перерозподілом функціональних обов`язків та, як наслідок, необхідністю скорочення чисельності та штату працівників….»

Суд правильно зазначив про те, що право визначати чисельність і штат працівників належить власникові або уповноваженому ним органу і ніхто не вправі обговорювати питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників. Власник має право на свій розсуд вносити зміни у штатний розпис. Вказане право підприємству надано відповідно до ст.64 ГК України (підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис).

АТ «Укртранснафта» на адресу первинної профспілкової організації АТ«Укртранснафта» м. Львів надіслано подання №26-03/9/580-20 від 10 лютого 2020 року на звільнення позивача у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці для розгляду.

Первинна профспілкова організація АТ «Укртранснафта» м. Львів, листом №ПК-20/02-40 від 20 лютого 2020 року надала згоду на звільнення позивача.

Крім того, 26 грудня 2019 року позивача було ознайомлено з попередженням від 23 грудня 2019 року №26-03-93/9/5683-19 про скорочення посади та наступне звільнення. Одночасно з попередженням АТ «Укртранснафта» проінформувало позивача про відсутність підходящої роботи та відповідних вакантних посад. Також позивача повідомлено про те, що з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, йому будуть запропоновані всі вакантні посади (інша підходяща робота), які з`являться в Товаристві протягом цього періоду. Проте, як вказує представник АТ «Укртранснафта» в підприємстві за період з 17 грудня 2019 року по 27 лютого 2020 року не було будь-яких вакантних посад, на підтвердження цього надає суду інформаційну довідку №26-00/97 від 21.07.2020 р. Також, представник АТ «Укртранснафта» стверджує, що підстав для визначення переважного права залишення на роботі не було, тобто в штаті АТ «Укртранснафта» не було інших осіб, які, маючи таку ж кваліфікацію і освіту, виконували однакову роботу, про що зазначається у протоколі АТ «Укртранснафта» від 09 грудня 2019 року.

Отже, судом встановлено, що відповідач АТ «Укртранснафта» своєчасно та належним чином повідомив позивача про наступне вивільнення та отримав згоду профспілкового органу, але невиконав обов`язок щодо надання пропозицій про всі наявні на підприємстві вакансії, які з`явилися на підприємстві протягом двох місяців і які існували на день звільнення.

Так, згідно штатного розпису працівників Лінійної виробничо-диспетчерської станції «Сколе» АТ «Укртранснафта» станом на 31 січня 2020 року, штатного розпису працівників Лінійної виробничо-диспетчерської станції «Дрогобич» АТ «Укртранснафта», станом на 31 січня 2020 року, штатного розпису працівників Лінійної виробничо-диспетчерської станції «Броди» АТ «Укртранснафта», станом на 31 січня 2020 року, штатного розпису працівників Нафтоперекачувальної станції «Куровичі» АТ «Укртранснафта», станом на 31 січня 2020 року, штатного розпису працівників Закарпатської дільниці АТ «Укртранснафта», станом на 31 січня 2020 року, штатного розпису працівників Нафтоперекачувальної станції «Степова» АТ «Укртранснафта», станом на 31 січня 2020 року, штатного розпису працівників Лінійної виробничо-диспетчерської станції «Глинсько-Розбишівська» АТ «Укртранснафта», станом на 31 січня 2020 року, штатного розпису працівників Лінійної виробничо-диспетчерської станції «Кременчук» АТ «Укртранснафта», станом на 31 січня 2020 року, штатного розпису працівників Лінійної виробничо-диспетчерської станції «Лисичанськ» АТ «Укртранснафта», станом на 31 січня 2020 року, штатного розпису працівників Нафтоперекачувальної станції «Кам`яногірка» АТ «Укртранснафта», станом на 31 січня 2020 року, штатного розпису працівників Нафтоперекачувальної станції «Августівка» АТ «Укртранснафта», станом на 31 січня 2020 року, 11 (одинадцять) посад машиніст крана автомобільного суміщались іншими працівниками. Крім того, згідно штатного розпису працівників Лінійної виробничо-диспетчерської станції «Сколе» АТ «Укртранснафта», станом на 20 вересня 2018 року, штатного розпису працівників Лінійної виробничо-диспетчерської станції «Дрогобич» АТ «Укртранснафта», станом на 21 вересня 2018 року, штатного розпису працівників Лінійної виробничо-диспетчерської станції «Броди» АТ «Укртранснафта», станом на 21 вересня 2018 року, штатного розпису працівників Нафтоперекачувальної станції «Куровичі» АТ «Укртранснафта», станом на 20 вересня 2018 року, штатного розпису працівників Закарпатської дільниці АТ «Укртранснафта», станом на 21 вересня 2018 року, штатного розпису працівників Нафтоперекачувальної станції «Степова» АТ «Укртранснафта», станом на 18 вересня 2018 року, штатного розпису працівників Нафтоперекачувальної станції «Кам`яногірка» АТ «Укртранснафта», станом на 18 вересня 2018 року, штатного розпису працівників Нафтоперекачувальної станції «Августівка» АТ «Укртранснафта», станом на 21 вересня 2018 року, штатного розпису працівників НПС «Чижівка» АТ «Укртранснафта», штатного розпису 10 (десять) посад машиніст крана автомобільного суміщались іншими працівниками.

Крім того, з вказаних штатних розписів вбачається, що 25 (двадцять п`ять) працівників АТ«Укртранснафта» отримували доплату (надбавку) за суміщення посади водій автотранспортних засобів.

Для встановлення суміщення посад у штатному розписі підприємства має бути передбачена вакантна посада. У разі відсутності вільної посади або посади в штатному розписі, суміщення посад є неможливим і доплата за суміщення посад не може здійснюватись, (пункт 9 Інструкції щодо застосування постанови Ради Міністрів СРСР від 4 грудня 1981р. № 1145 «Про порядок і умови суміщення професій (посад)», затверджена Держкомпраці СРСР від 14 травня 1982 р. № 53-ВЛ ратифікованої постановою ВРУ «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу PCP» від 12 вересня 1991р. № 1545-ХІІ).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з моменту попередження та до звільнення позивача у АТ «Укртранснафта», в тому числі у виробничому підрозділі ЛВДС «Сколе», де і працював позивач на посаді машиніст крана автомобільного, існували вакансії, зокрема, 11 (одинадцять) вакансій машиніст крана автомобільного, тому відповідач АТ «Укртранснафта» не виконав обов`язок, передбачений статтею 49-2 КЗпП України щодо надання пропозиції про всі наявні вакансії, які існували на момент звільнення, адже не запропонував позивачу жодну з вакансій водія автотранспортних засобів.

Пунктом 1 статті 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником, або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення з підстав, передбачених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (частина друга статті 40 КЗпП України).

За частинами першою та третьою статті 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення, у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, власник, або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж самому підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, при скороченні чисельності або штату вказаною нормою встановлено обов`язок власника підприємства або уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України, роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явились на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Дана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року в справі №6-40цс15, від 01 липня 2015 року в справі №6-491цс15, від 09 грудня 2015 року в справі №6-2123цс15.

В пункті 9 Інструкції щодо застосування постанови Ради Міністрів СРСР від 4 грудня 1981 року № 1145 «Про порядок і умови суміщення професій (посад)», затверджена Держкомпраці СРСР від 14 травня 1982 року № 53-ВЛ ратифікованої постановою ВРУ «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу PCP» від 12 вересня 1991 року № 1545-ХІІ, яким передбачено, що зменшення чисельності працівників у результаті суміщення професій (посад) не може бути підставою для зміни встановленого підприємствам, установам, організаціям ліміту чисельності та затвердженого для них штатного розпису, ліквідації підрозділів. Для встановлення суміщення посад у штатному розписі підприємства має бути передбачена вакантна посада. У разі відсутності вільної посади або посади в штатному розписі, суміщення посад є неможливим і доплата за суміщення посад не може здійснюватись.

У пункті 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 Про практику розгляду судами трудових спорів роз`яснено, що розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу, або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Відповідно до ч.2 ст.13 КЗпП України у колективному договорі встановлюються взаємні зобов`язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, зокрема: зміни в організації виробництва і праці; нормування і оплати праці, встановлення форм, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та ін.); умов регулювання фондів оплати праці та встановлення міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень в оплаті праці та ін.

Відповідно до ст. 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті. Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Положення ст.96 КЗпП України встановлюють, що колективним договором, а якщо договір не укладався - наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу, виданим після погодження з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), а в разі відсутності первинної профспілкової організації - з вільно обраними та уповноваженими представниками (представником) працівників, можуть встановлюватися інші системи оплати праці.

Статтею 5 Закону України Про колективні договори і угоди встановлено, що умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов`язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали.

Статтею 9 Закону України Про колективні договори і угоди встановлено, що положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємств незалежно від того, чи є вони членами профспілки, і є обов`язковими як для роботодавця, так і для працівників підприємства. Положення генеральної, галузевої (міжгалузевої), територіальної угод діють безпосередньо і є обов`язковими для всіх суб`єктів, що перебувають у сфері дії сторін, які підписали угоду.

Відповідно до Колективного договору рішення про скорочення працівників (більш як одного) повинно бути прийнято керівником не одноособово, а сумісно з профкомом.

Згідно ст.43 КЗпП України чітко сформульовано, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених чинним законодавством про працю, може бути проведене лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Згідно з ч. 1 ст. 42 КЗпП, при скороченні чисельності штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Частиною 2 ст. 42 КЗпП визначено перелік категорій працівників, які мають перевагу в залишенні на роботі при рівних умовах продуктивності і кваліфікації.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а також особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби; 10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

Системний аналіз наведених норм права вказує на те, що в першу чергу перевага на залишення на роботі надається особам, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці. Для виявлення працівників, які мають це право, роботодавець повинен зробити порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації працівників, які залишились на роботі і тих, які підлягають вивільненню. У процесі такого порівняльного аналізу враховуються такі обставин: наявність відповідної освіти, післядипломна освіта, документи про підвищення кваліфікації, відсутність дисциплінарних стягнень, наявність заохочень за успіхи в роботі, отримання премій за виконання особливо важливих робіт, відсутність прогулів та інше.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 визначено, що власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника.

За змістом частини 1 ст. 243 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Згідно з ч. 1 ст. 235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом.

Частиною другою ст. 235 КЗпП України встановлено, що у разі винесення рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш, як за один рік.

Враховуючи викладене, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позов в частині визнати протиправним та скасувати наказ в.о.генерального директора Акціонерного товариства «Укртранснафта» Кость І.Ю. від 27 лютого 2020року №171-К «З кадрових питань» про звільнення ОСОБА_1 та зобов`язати Акціонерне товариство«Укртранснафта» (Код ) поновити ОСОБА_1 на посаді машиніста крана автомобільного транспортної дільниці ЛВДС«Сколе» Акціонерного товариства «Укртранснафта» з 28 лютого 2020 року обґрунтований та підлягає задоволенню.

Визнання наказу про звільнення незаконним автоматично тягне за собою поновлення працівника на роботі та обов`язок роботодавця виплатити заробітну плату за час вимушеного прогулу (аналогічного висновку дійшов ВССУ при розгляді справи №223/30/16-ц від 25.09.2017).

Оскільки суд дійшов висновку про незаконність звільнення позивача, то в порядку ст.235 КЗпП України позивач має право на стягнення на свою користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу приймається судом одночасно з рішенням про поновлення на роботі.

Згідно з правовим висновком зазначеним у Постанові Верховного Суду України від 14 січня 2014 року по справі № 21-395а13: суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у порядку.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому, враховується положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 № 100.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст.27 Закону України Про оплату праці за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок) і обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці, що передують події, з якою пов`язана виплата.

Пунктом 5 розділу ІV Порядку передбачено, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна заробітна плата працівника, яка згідно з п.8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 14 січня 2014 року у справі №21-395а13.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що з АТ «Укртранснафта» на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 28 лютого 2020 року по день винесення рішення у даній справі 23 березня 2020 року (266 робочих днів), що становить 159490,94 грн. (599,59 грн. х 266 днів).

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртранснафта» залишити без задоволення.

Рішення Сколівського районного суду Львівської області від 23 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 29 липня 2021 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.