Дата документу 04.01.2021
Справа № 501/2835/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі

головуючого судді Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання - Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморську Одеської області цивільну справу за

позовом ОСОБА_1

до

відповідача: Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції «м.Одеса»

третя особа: Головне управління Державної казначейської служби в Одеській області

предмет та підстави позову: про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями та діями органу державної влади

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

представник третьої особи - Луньова Т.В. ,

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне та

В С Т А Н О В И В:

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 21.08.2020 звернувся до суду з позовом до Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції «м.Одеса» (третя особа: Головне управління Державної казначейської служби в Одеській області) про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями та діями органу державної влади, згідно якого просить суд стягнути з державного бюджету України на свою користь моральну шкоду у розмірі 200 000,00 грн., заподіяну Чорноморським міським відділом державної виконавчої служби південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції «м.Одеса» під час виконавчого провадження №54231345.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 29.07.2017 року співробітниками управління патрульної поліції у м.Миколаєві було затримано та вилучено транспортний засіб HYNDAI SANTA FE 2008 року випуску, д/н НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 .

Під час дослідження підстав вилучення транспортного засобу позивачем було встановлено, що у Чорноморському міському відділі державної виконавчої служби південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції «м.Одеса» перебуває виконавче провадження №54231345 з примусового виконання виконавчого листа №501/6414/2014-ц, виданого 22.04.2017 Іллічівським міським судом Одеської області про стягнення з позивача на користь ТОВ «Українська факторингова компанія» грошових коштів у розмірі 154 958,91 грн.

Зі змісту листа Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції «м.Одеса» від 26.03.2020 №28/25341 з'ясовано, що в рамках виконавчого провадження 54231345 відділом ДВС винесено постанову про розшук транспортного засобу HYNDAI SANTA FE 2008 року випуску, д/н НОМЕР_1 на підставі заяви директора ТОВ «Українська факторингова компанія».

Також, в цьому листі зазначається, що 01.05.2018 Чорноморським міським відділом державної виконавчої служби південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції «м.Одеса» направлено доручення Березанському районному відділу ДВС про перевірку наявності майна боржника та складання постанови про опис та арешт транспортного засобу.

08.08.2018 на адресу Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції «м.Одеса» надійшла відповідь, що транспортний засіб HYNDAI SANTA FE 2008 року випуску, д/н НОМЕР_1 на підставі постанови про опис та арешт майна передано на зберігання ОСОБА_3 , директору ТОВ «Українська факторингова компанія».

Позивач стверджує в позові, що незаконними рішеннями та діями відповідача його позбавлено можливості користуватись належним йому на праві власності майном більше трьох років, чим йому (позивачу) завдано моральної шкоди.

Позивач вказує, що:

- державним виконавцем Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції «м.Одеса» вчинено дії з примусового виконання виконавчого листа, який Іллічівським міським судом не видавався;

- він не отримував постанови про опис та арешт транспортного засобу HYNDAI SANTA FE 2008 року випуску, д/н НОМЕР_1 , не був обізнаним про хід виконавчого провадження, тощо.

Позивач стверджує, що в результаті неправомірних дій відповідача він зазнав моральної шкоди, яка полягала у значних душевних стражданнях, погіршенні самопочуття, стресах, відсутності можливості вести звичний спосіб життя, витрачання значного часу на встановлення місцезнаходження транспортного засобу, вилученого у нього 01.05.2017 року.

Чорноморський міський відділ державної виконавчої служби південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції «м.Одеса» 26.10.2020 надав до суду відзив на позов (а.с.33-40), просить суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що в постанові про відкриття провадження сталася технічна помилка щодо дати відкриття провадження, яка виправлена.

Також, відповідач вказує, що ОСОБА_1 був обізнаний щодо затримання транспортного засобу HYNDAI SANTA FE 2008 року випуску, д/н НОМЕР_1 , оскільки акт огляду затриманого транспорту був складений у присутності самого позивача, про що свідчить його власноручний підпис на цьому акті.

Щодо відшкодування моральної шкоди, відповідач посилається на те, що позивачем не надано доказів неправомірності дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача та не надано доказів на підтвердження заподіяння йому моральної шкоди.

Представник третьої особи 10.11.2020 надав до суду пояснення на позовну заяву, просить суд відмовити в задоволенні позову (а.с.48-53), посилаючись на те, що:

- відповідач не належить до суб`єктів відповідальності за нормами законодавства, на які посилається позивач;

- позивач не обґрунтував якими доказами підтверджується факт заподіяння йому моральних страждань або втрат немайнового характеру;

- не обґрунтований розрахунок суми моральної шкоди, тощо.

В судовому засіданні позивач просив суд задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник третьої особи заперечив проти задоволення позову з підстав, викладених у письмових поясненнях.

ІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 04.09.2020 позовну заяву залишено без руху (а.с.21-22).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 18.09.2020 відкрито провадження у справі (а.с.28-29).

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що у Чорноморському міському відділі державної виконавчої служби південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції «м.Одеса» перебуває виконавче провадження №54231345 з примусового виконання виконавчого листа №501/6414/2014-ц, виданого 22.04.2017 Іллічівським міським судом Одеської області про стягнення з позивача на користь ТОВ «Українська факторингова компанія» грошових коштів у розмірі 154 958,91 грн. (а.с.10-11).

Зі змісту листа Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції «м.Одеса» від 26.03.2020 №28/25341 вбачається, що при виконанні виконавчого провадження №54231345 відділом ДВС винесено постанову про розшук транспортного засобу HYNDAI SANTA FE 2008 року випуску, д/н НОМЕР_1 на підставі заяви директора ТОВ «Українська факторингова компанія» (а.с.13).

Також, в цьому листі зазначається, що 01.05.2018 Чорноморським міським відділом державної виконавчої служби південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції «м.Одеса» направлено доручення Березанському районному відділу ДВС про перевірку наявності майна боржника та складання постанови про опис та арешт транспортного засобу.

08.08.2018 на адресу Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції «м.Одеса» надійшла відповідь, що транспортний засіб HYNDAI SANTA FE 2008 року випуску, д/н НОМЕР_1 на підставі постанови про опис та арешт майна передано на зберігання ОСОБА_3 , директору ТОВ «Українська факторингова компанія».

В постанові про відкриття провадження сталася технічна помилка щодо дати видачі виконавчого листа, яка виправлена, що підтверджується копією постанови про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 23.10.20120 (а.с.44).

ОСОБА_1 був обізнаний щодо затримання транспортного засобу HYNDAI SANTA FE 2008 року випуску, д/н НОМЕР_1 , про що свідчить його власноручний підпис на цьому акті та підтверджується копією акту (а.с.45).

ІV. Оцінка Суду.

Відповідно до ст.ст.15-16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом звернення до суду.

Згідно ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Сам по собі факт наявності шкоди ще не породжує обов`язку її компенсації, оскільки необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності, при цьому правильно визначивши суб`єкта такої відповідальності.

Статтею 1173 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно з ст.1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до п.28 постанови Пленуму ВССУ №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» при розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування завданої шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження суди повинні виходити з положень статті 56 Конституції України, ст.ст.11, 87 Закону "Про державну виконавчу службу", а також з положень статей 1173, 1174 ЦК і враховувати, що в таких справах відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби.

Статтею 11 Закону «Про державну виконавчу службу» шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

Так, з наданих матеріалів справи вбачається, що у Чорноморському міському відділі державної виконавчої служби південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції «м.Одеса» перебуває виконавче провадження №54231345 з примусового виконання виконавчого листа №501/6414/2014-ц, виданого 22.04.2017 Іллічівським міським судом Одеської області про стягнення з позивача на користь ТОВ «Українська факторингова компанія» грошових коштів у розмірі 154 958,91 грн. (а.с.10-11).

При виконанні виконавчого провадження №54231345 відділом ДВС винесено постанову про розшук транспортного засобу HYNDAI SANTA FE 2008 року випуску, д/н НОМЕР_1 на підставі заяви директора ТОВ «Українська факторингова компанія» (а.с.13).

Транспортний засіб HYNDAI SANTA FE 2008 року випуску, д/н НОМЕР_1 на підставі постанови про опис та арешт майна передано на зберігання ОСОБА_3 , директору ТОВ «Українська факторингова компанія».

В постанові про відкриття провадження сталася технічна помилка щодо дати видачі виконавчого листа, яка виправлена, що підтверджується копією постанови про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 23.10.20120 (а.с.44).

ОСОБА_1 був обізнаний щодо затримання транспортного засобу HYNDAI SANTA FE 2008 року випуску, д/н НОМЕР_1 , про що свідчить його власноручний підпис на цьому акті та підтверджується копією акту (а.с.45).

Будь-яких даних що позивач звертався до суду зі скаргами на дії державного виконавця в порядку виконання рішення суду не надано, в судовому засіданні позивач вказував, що він не звертався до суду зі скаргами.

Також, позивачем не надано доказів, що є будь-яке відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби щодо незаконності дій (бездіяльності) відповідача.

Інші доводи позивача про заподіяння йому матеріальної шкоди відповідачем мають загальний характер та не містять даних про конкретні дії відповідачів, якими порушені його права, як сторони виконавчого провадження (боржника).

Позивачем також не наведено доводів та не надано доказів, які б розкривали зміст завданої йому матеріальної шкоди та підтверджували її розмір. Заявлена позивачем до стягнення сума не є шкодою, завданою в ході виконання рішення суду, де він є боржником, та не знаходиться у причинному зв`язку з діями відповідача, а тому не може бути взята до уваги.

За таких обставин, суд дійшов до висновку про відмову в задоволені вимог позивача, зважаючи на їх безпідставність та недоведеність.

Позивач стверджував, що незаконними рішеннями та діями відповідача його позбавлено можливості користуватись належним йому на праві власності майном більше трьох років, чим йому (позивачу) завдано моральної шкоди.

Згідно п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі, чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду, та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору, тому обов`язковими умовами відшкодування шкоди є неправомірність дій відповідного органу та наявність причинно-наслідкового зв`язку між такими діями та завданою шкодою.

Правовою підставою для цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження, є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними.

Шкода відшкодовується незалежно від вини. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби, інші докази.

Проте, при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди предметом доказування є не тільки факт неправомірних дій (бездіяльності) державного виконавця при виконанні вимог виконавчого документа, а також і факт виникнення шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) державного виконавця і заподіяння ним шкоди. Моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Суд вважає, що відсутні підстави для покладення обов`язку відшкодування моральної шкоди на відповідача, оскільки матеріали справи не містять доказів щодо причинного зв`язку між моральною шкодою позивача і діями відповідача.

Отже, звертаючись до суду із зазначеним позовом, позивач мав довести факт заподіяння йому відповідачем моральної шкоди, яка за змістом ст.1167 ЦК України завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, а також відповідно до того, яких саме втрат немайнового характеру він зазнав, обґрунтувати розмір відшкодування моральної шкоди. Недоведеність позивачем зазначених обставин по справі є підставою для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Згідно зі ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.

З цих підстав, керуючись ст.ст.2, 5, 10-13, 18, 141, 258-259, 263 Цивільного процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції «м.Одеса» (третя особа: Головне управління Державної казначейської служби в Одеській області) про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями та діями органу державної влади - залишити без задоволення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко