Справа № 464/83/21
пр.№ 2/464/637/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.07.2021 року м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді - Сабари Л.В.,

секретаря судового засідання- Козир О.Ю., Мерза Д.С.

розглянувши відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові в порядку загального провадження цивільну справу за позовом Сихівської районної адміністрації як органу опіки та піклування до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

з участю представника позивача ОСОБА_2

дитини ОСОБА_3 , її законного представника ОСОБА_4 та представника ОСОБА_5 ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнення аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття.

Свої вимоги мотивує тим, що згідно рішення Сихівського районного суду м. Львова від 29.12.2015, дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відібрано від матері ОСОБА_7 без позбавлення її батьківських прав та позбавлено батьківських прав батька ОСОБА_8 відносно дітей. Розпорядженням голови Сихівської районної адміністрації від 02.03.2016 №89 дітям, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування та розпорядженням голови Сихівської районної адміністрації від 16.05.2016 №249 дітей влаштовано під опіку гр. ОСОБА_4 . Рішенням виконавчого комітету ЛМР від 10.08.2018 №898 "Про створення дитячого будинку сімейного типу і влаштування дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, на виховання та спільне проживання" дитина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , влаштована на проживання в дитячий будинок сімейного типу гр. ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , де перебуває і на даний час. Мати дітей, ОСОБА_7 , вела аморальний спосіб життя, ніде не працювала, схильна до вчинення кримінальних правопорушень: відповідно до вироку Сихівського районного суду м. Львова від 25.06.2015 ОСОБА_9 визнано винною по ч. 2 ст. 185, ч.2 ст.304, ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання; згідно вироку Сихівського районного суду м. Львова від 13.03.2017 визнано винною за ч. 2 ст. 307 КК України та призначено покарання 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Згідно вироку Сихівського районного суду м. Львова від 23.07.2020 ОСОБА_1 звільнено з-під варти в залі суду та замінено запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання. Після звільнення ОСОБА_1 не зверталася до органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації з відповідними документами щодо повернення їй дитини, ніде не працевлаштувалась, не переживає за майбутнє доньки, матеріально не забезпечує. Відповідно до письмового пояснення дитини ОСОБА_3 , 2003р.н., матір ОСОБА_10 з моменту звільнення з місць позбавлення волі жодного разу не відвідала її в дитячому будинку сімейного типу, не цікавилась її життям, здоров`ям та навчанням. Відповідно до письмового пояснення матері-виховательки дитини ОСОБА_4 , яка вважає, що матір дитини не встановила жодного контакту з нею, становите загрозу для її життя, здоров`я та розвитку, не в змозі влаштуватись на роботу, забезпечити безпеку життя, належний догляд та розвиток дитини. Згідно характеристики наданої навчальним закладом матір з дитиною не контактує, не цікавиться її навчанням та не контактує з класним керівником. З огляду на наведене просить позбавити батьківських прав ОСОБА_1 відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та призначити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення нею повноліття у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 11.01.2021 у справі відкрито провадження.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 22.03.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача, що в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, зіславшись на вищевикладені обставини. При цьому, додатково пояснив, що ОСОБА_3 перебуває на обліку з 2015, мати вихованням дітей не займалася, у звязку із чим, на той час неповнолітні дочки пропускали школу. Після того, як ОСОБА_1 та її дочка ОСОБА_6 , котра була втягнена у злочинну діяність останньою були притягнуті до кримінальної відповідальності, було прийнято рішення про відібрання неповнолітніх дітей без позбавлення батьківських прав. Наразі, неповнолітня ОСОБА_3 проживає в дитячому будинку сімейного типу гр. ОСОБА_4 , котра є її законним представником. Дівчинка, з моменту, її відібрання стала охайною, гарно вчиться, успішно закінчила школу має намір навчатися у вищщих навчальних закладах освіти. З часу, як відповідач звільнилася з місць позбавлення волі, здоровям, успіхами дитини не цікавилася, коштів на її утримання не надавала. Просить позов задоволити.

ОСОБА_4 , що є законним представником дитини повністю підтвердила покази представника позивача. Вказала, що ОСОБА_3 після відібрання від матері перебувала у переляканому, неохайному вигляді. Потребувалося досить багато часу, щоб дитина почувала себе в безпеці. Наразі ОСОБА_3 гарно вчиться, забезпечена належними умовами для особистого, навчалього розвитку, планує навчатися надалі. Мама ОСОБА_3 з нею звязувалася у телефонному порядку, однак постійно погрожувала. Станом дитини не цікавилася.

Дитина ОСОБА_3 в судовому засіданні вказала, що наразі перевує під наглядом ОСОБА_4 , котра цікавиться її навчанням, здоровям, у всьому допомагає. Вона успішно завершила школу, має намір вчитися в унверситеті ім. І.Франка, оскільки її навчальні досягнення цьому сприяють. З мамою давно не спілкувалася, остання ніколи не цікавилася її здоровям, матеріально не забезпечувала, не сприяла у навчанні.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоч про дату, час і місце судового засідання повідомлялися, у встановленому Законом порядку. Правом на надання відзиву на позов не скористалася.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, законного предстравника ОСОБА_3 , дитини, дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, надані позивачем на обґрунтування позову, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, взявши до уваги відсутність заперечень зі сторони відповідача, встановив наступне.

Розпорядженням голови Сихівської районної адміністрації від 02.03.2016 №89 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 надано статус дитини позбавленої батьківського піклування та розпорядженням голови Сихівської районної адміністрації від 16.05.2016 її влаштовано на проживання у дитячий будинок сімейного типу гр. ОСОБА_4 де перебуває по даний час та облаштовано під опіку ОСОБА_4 .

З цього слідує, що між сторонами виник спір з приводу захисту інтересів дитини.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частинами 1, 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 52 Конституції України утримання та виховання дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, покладається на державу.

Зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей визначається Сімейним кодексом України(ст 1 СК України).

У відповідності до ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.

Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", на кожного з батьків покладено однакову відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ч.1 ст. 152 СК України).

Статтею 164 СК України визначено підстави позбавлення батьківських прав

Так, відповідно до ч.1 мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Частинами 2, 3 вказаної норми визначенно, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.

Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ч.1 ст. 165 СК України).

Частиною 2 ст. 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Так, згідно ч.3 сказаної норми зазначено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

При цьому, у ст. 180 СК України зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому , розмір аліментів, як це визначено ч.2 ст. 182 СК України має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 229 ЦПК України, суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті, показаннями свідків оглянути речові докази.

При дослідженні доказів, судом встановлено наступне.

Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 у м.Львів, від батьків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с.3).

Згідно копії рішення Сихівського районного суду м. Львова від 29.12.2015, дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відібрано від матері ОСОБА_7 без позбавлення її батьківських прав та позбавлено батьківських прав батька ОСОБА_8 відносно дітей (ас4-6).

Відповідно до вироку Сихівського районного суду м. Львова від 25.06.2015 ОСОБА_9 визнано винною по ч. 2 ст. 185, ч.2 ст.304, ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75,104 КК України звільнено від відбування основного покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк 1 рік.(а.с.7-8).

Згідно вироку Сихівського районного суду м. Львова від 13.03.2017 визнано винною за ч. 2 ст. 307 КК України та призначено покарання 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна (а.с. 9-10).

Згідно вироку Сихівського районного суду м. Львова від 23.07.2020 ОСОБА_1 визначено покарання у виді 6 років 1 року 9 днів позбавлення волі та у зв`язку із фактичним відбуттям призначеного цим вироком покарання звільнено з-під варти в залі суду та замінено запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання (а.с. 11-12).

Розпорядженням голови Сихівської районної адміністрації від 02.03.2016 №89 дітям ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування та розпорядженням голови Сихівської районної адміністрації від 16.05.2016 №249 дітей влаштовано під опіку гр. ОСОБА_4 (а.с. 13, 15)

Рішенням виконавчого комітету ЛМР від 10.08.2018 №898 "Про створення дитячого будинку сімейного типу і влаштування дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, на виховання та спільне проживання" дитина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , влаштована на проживання в дитячий будинок сімейного типу гр. ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , де перебуває і на даний час. (а.с.14)

Із заяви дитини ОСОБА_3 , 2003р.н. вбачається, що матір ОСОБА_10 з моменту звільнення з місць позбавлення волі жодного разу не відвідала її в дитячому будинку сімейного типу, не цікавилась її життям, здоров`ям та навчанням. (а.с.16)

Із заяви матері-виховательки дитини ОСОБА_4 вбачається, що матір ОСОБА_12 дитини не встановила жодного контакту з нею, становите загрозу для її життя, здоров`я та розвитку, не в змозі влаштуватись на роботу, забезпечити безпеку життя, належний догляд та розвиток дитини (а.с. 17).

Згідно характеристики наданої навчальним закладом матір з дитиною не контактує, не цікавиться її навчанням та не контактує з класним керівником 9а.с.19).

З висновку органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації вбачається, що матір ОСОБА_1 не бере участь у вихованні, навчанні та матеріальному забезпеченні дитини, не цікавиться її життям та розвитком, жодного разу на засідання комісії не з`явилась, тому комісія прийшла до висновку про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.20).

З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 27.11.2014 ОСОБА_9 отримала прізвище чоловіка ОСОБА_13 (а.с.18).

Таким чином судом встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли відносити з приводу захисту інтересів неповнолітньої дитини позбавленої батьківського піклування.

У зв`язку із цим, при вирішенні спору суд зважує на наступне. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. У звязку із чим, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Аналогічного висновку також дійшов ВС у справі № 641/2867/17-ц.

В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_1 є матірю неповнолітньої ОСОБА_3 , та на неї покладаються обовязки щодо утримання та виховання дитини. Впродовж тривалого часу відповідач не піклуваласяся про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечувала необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, не спілкувалася з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надавала дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не створювала умов для отримання нею освіти, тим самим ухилилася від виконання своїх батьківських обовязків, а тому позов підлягає до задоволення.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України.

На підставі ст. 51, 52 Конституції України, ст.ст. 6, 15, 150, 152, 164, 165, 180-182 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 77, 79, 81, 141, 229, 258, 259, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

позов задоволити.

Позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (місце проживання - АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомий) батьківських прав щодо неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягувати із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (місце проживання - АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомий) на особистий рахунок дитини аліменти на утримання неповнолітньої дитини: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі ј всіх видів доходу, але неменше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06 січня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (місце проживання - АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомий) в дохід держави 908 грн. судового збору.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Учасники справи:

Позивач: Сихівська районна адміністрація як орган опіки та піклування, місце знаходження - м.Львів, просп.Червоної Калини, 66, ;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 місце проживання - АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомий.

Повний текст рішення виготовлено 27.07.2021.

Головуюча Сабара Л.В.