Справа № 211/6125/21
Провадження № 2/211/3034/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 листопада 2021 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченко С.В.

при секретарі Чернушкіній Г.В.

за участі:

позивача ОСОБА_1

за відсутності відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, вказавши, що вона є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , у якій є зареєстрованим колишній чоловік її доньки (відповідач по справі), але не проживає у квартирі з січня 2020 року. З того часу відповідач добровільно виселився з квартири те переїхав мешкати у інше місце, про яке їй не відомо.

Факт реєстрації відповідача у її квартирі тягне за собою нарахування комунальних платежів та експлуатаційних витрат, участі у сплаті яких відповідач не приймає. Оскільки вона є власником квартири, вона змушена сплачувати комунальні послуги за відповідача. В добровільному порядку знятися з реєстрації у її квартирі, відповідач не бажає. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України «у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи.

Ч. 2 даної статті вказує, що «у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін».

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі покладаючись на обставини викладені у позовній заяві та просила їх задовольнити. Надала заяву про подальший розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явився, про слухання справи повідомлявся відповідно до ст. 128 ЦПК України. Відзиву на позовну заяву до суду не надавав.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Вислухавши позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Так у судовому засіданнівстановлено, що позивачу на підставі договору купівлі - продажу квартири від 13.03.1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Глущенком О.А., зареєстрованим в реєстрі за № 238 (а.с. 8), належить квартира АДРЕСА_2 . Право власності на дане нерухоме майно було зареєстроване у Криворізькому міському «БТІ» на ім`я позивачки, занесено у реєстрову книгу під № 65П стор. 324 запис 324.

Як було судом встановлено у судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 доводиться позивачу колишнім зятем, був зареєсрований до її квартири як член її родини. В подальшому шлюб між її донькою та відповідачем розірвано за рішенням Довгинцівського районного суду від 10.11.2020 року (а.с. 11.12).

В матеріалах справи міститься Акт складений сусідами ( а.с. 13), із змісту якого випливає, що відповідач ОСОБА_2 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з січня 2020 року по теперішній час. У січні 2020 року виселився з вказаної квартири переїхавши на інше місце мешкання. У вказаній квартирі мешкає позивач.

Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом в разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім`ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР,ст. 405 ЦК України).

Наявність реєстрації ОСОБА_2 у вказаному житлі позбавляє можливості позивача здійснювати право власності у повному обсязі.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не проживає у вказаній квартирі більше одного року без поважних причин, доказів стосовно поважних причин непроживання відповідача в даному житлі в судовому засіданні не добуто; наявність будь-яких домовленостей між позивачем та відповідачем з приводу порядку користування спірним житлом, тривалості строку збереження права користування ним в судовому засіданні не встановлена.

Допитана в судовому заіданні свідок ОСОБА_3 підтвердила факт не проживання відповідача ОСОБА_2 у належній позивачу квартири, більше одного року.

За змістом частини першої статті 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, тому суд приходить до висновку про необхідність визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою, розташованою адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю у ньому без поважних причин понад один рік.

Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов`язані із зверненням до суду.

Керуючись ст. ст. 2, 76-83, 137, 141, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, ст. ст. 15-16, 319, 321, 391, 405 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщеням, розташованим за адресою : АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя: С. В. Ткаченко