Справа № 445/1949/21
провадження № 2/445/705/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

10 листопада 2021 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Сивака В. М.

секретаря судового засідання Захарчук Н.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Золочеві Львівської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. В обгрунтування позову вказала, що вона є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач є її колишнім чоловіком. Шлюб між ними розірвано 14.12.2020 року. Після розірвання шлюбу чоловік в даному будинку не проживає. На даний час він проживає в с. Вороняки Золочівського району Львівської області. При цьому, жодних перешкод в користуванні житлом йому ніхто не чинив, та угоди щодо умов користування між сторонами не було укладено. На сьогоднішній день, формальна реєстрація відповідача у її житлі, є перешкодою для у повноцінному володінні житлом, як співвласника такого. Жодних витрат по утриманню будинку відповідач не надає. Добровільно знятися з місця реєстрації відповідач не бажає, тому вона змушена вирішувати дане питання в судовому порядку.

В судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, не заперечила проти ухвалення заочного рішення, у випадку неявки відповідача.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується відповідним рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки, в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи у його відсутності не подав.

За вказаних обставин, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Оцінивши доводи позовної заяви, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №23068688 від 19.06.2009 року, позивач ОСОБА_1 , на підставі договору дарування №2081 від 27.05.2009 року, є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

З копії будинкової книги вбачається, що у житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , окрім позивача та членів її сім`ї, з 15.04.2010 року зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому, із актів обстеження матеріально-побутових умов від 19.02.2021 року, від 19.05.2021 року, від 02.09.2021 року судом встановлено, що у вказаному будинку зареєстровані: власник ОСОБА_1 , син - ОСОБА_3 , син - ОСОБА_4 та колишній чоловік ОСОБА_2 , однак останній у будинку фактично не проживає.

Шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 14.12.2020 року.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

За вимогами ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

За приписами ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК УРСР, до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу.

Судом встановлено, що відповідач не є членом сім`ї позивача (власника житла), оскільки шлюб між ними розірвано та сторони проживають окремо більше року.

Згідно ч. 2 ст. 406 ЦК України, сервітут, тобто право користування, може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Власник житлового приміщення має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, що постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

З врахуванням того, що позивач є одноосібним власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відповідач зареєстрований у належному їй будинку, не проживає у такому більше року, не є співвласником такого, а тому право відповідача на користування спірним житловим будинком підлягає припиненню на вимогу власника цього майна, а позовні вимоги відповідно підлягають задоволенню.

На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст. 2, 4, 5, 11, 13, 141, 258, 259, 261, 263-265, 272, 273, 280-283 ЦПК України, ст. 383, 391, 405 ЦК України, ст. 150, 153 ЖК УРСР, суд, -

у х в а л и в :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право на користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, надіслати копію судового рішення рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення , безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом передбачених законом строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 10.11.2021року.

Суддя В. М. Сивак