РОЗІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 327/344/20
Провадження № 2/327/10/2021
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.01.2021 року смт.Розівка
Розівський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді - Антіпової Т.А.,
за участю секретаря судового засідання - Літвінової Т.А.,
за відсутності осіб, які повинні приймати участь у справі,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення права користування житловим приміщенням,
03 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , права користування житловим будинком, який належить ОСОБА_1 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову зазначила, що вона є власницею житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Крім неї в даному будинку також зареєстровані її сини: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які понад п`яти років тому покинули місце реєстрації: ОСОБА_2 проживає у м. Запоріжжі, а ОСОБА_3 проживає в м. Вороніж (Росія). Відповідачі в даному будинку не проживають та не з`являються вже понад п`ять років, жодної участі в утриманні будинку не приймають, спільне господарство не ведуть. Відповідачі при телефонній розмові з позивачем повідомили, що не заперечували проти зняття їх з реєстрації, проте самостійно прибути для добровільного зняття з реєстрації вони відмовляються. Реєстрація відповідачів в будинку позивача не дозволяє останній розпоряджатися ним на власний розсуд та звужує її права, створює незручності, які також обмежують її права вільного володіння, користування та розпорядження своїм майном, зокрема, позбавляють її можливості оформити субсидію.
З огляду на вказане, ОСОБА_1 просила позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , права користування житловим будинком, який належить ОСОБА_1 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою судді Розівського районного суду Запорізької області від 26.11.2020 року у вказаній справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 11 год. 00 хв. 15.12.2020 року, яке в подальшому було відкладено на 09 год. 30 хв. 13.01.2021 року (а.с. 19,30).
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася про час та місце його проведення повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити з підстав, викладених в позові, проти винесення заочного рішення, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, не заперечує (а.с. 21, 28, 31).
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з`явилися, судові повістки, які були направлені останнім за зареєстрованим місцем проживання, повернулися до суду без вручення адресату із поміткою поштового відділення на конверті «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 23, 26, 46, 62).
Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.
Згідно з ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
З огляду на вказані норми закону, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , вважаються такими, що були сповіщені про час, дату і місце розгляду справи. Відзив не подали.
Вимогами ч. 4 ст. 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
За згодою позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.
Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 07.06.1995 року, належить житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 7).
Відповідно до довідки № 1648 від 28.08.2020 року, виданої виконавчим комітетом Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8).
Виходячи з довідки, виданої виконавчим комітетом Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області за № 1663 від 01.09.2020 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 30 одна. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 фактично не проживають понад п`ять років. (а.с. 9).
Згідно до вимог, викладених в статтях 16, 386 ЦК України, власник має право звернутися до суду із вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.
Відповідно до статей 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.
Виходячи зі статті 41 Конституції України, статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно до п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити з такого.
Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Отже, підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення його прав і об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Виходячи з норм, викладених в ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Враховуючи, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , тривалий час, протягом п`яти років не проживають у спірному будинку, не ведуть з позивачем ОСОБА_1 спільного господарства, то їх реєстрація в даному будинку порушує право останньої на вільне розпорядження своїм майно.
За таких обставин, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 , а тому задовольняє позов останньої.
В силу ч. 2 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.
Питання про розподіл судових витрат позивачкою не порушувалось.
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 16, 317, 319, 383, 391, 405 ЦК України, ст. 150 ЖК України, ст. ст. 12, 13, 19, 76, 81, 223, 259, 263-265, 273, 280-283 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення права користування житловим приміщенням, - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , права користування житловим приміщенням, який належить ОСОБА_1 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , права користування житловим приміщенням, який належить ОСОБА_1 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив - Розівським районним судом Запорізької області, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції - Розівський районний суд Запорізької області шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Т.А. Антіпова