Справа №442/7158/21
Провадження №2/442/1473/2021
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2021 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді Хомика А.П.

з участю секретаря судового засідання Півали І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним та скасування рішення, наказу та зобов`язання до вчинення дій, -

встановив :
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання незаконним та скасування рішення, наказу та зобов`язання до вчинення дій.

В обґрунтування позову, посилається на те, що проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Збройних Сил України, на посаді артиста першої категорії оркестру.

Під час проходження військової служби з підстав відсутності власного житла житловою комісією військової частини НОМЕР_1 його було зараховано в чергу осіб потребуючих покращення житлових умов. У 2018 році наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 30-РС від 28 вересня 2018 р. старшину військової служби за контрактом ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за пунктом "к" пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (які проходять військову службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або до оголошення демобілізації, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду). І, відповідно наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 224 від 10.10.2018 року виключено з списків особового складу частини.

На момент звільнення з військової служби загальна вислуга років старшини військової служби за контрактом ОСОБА_1 становила 24 роки 09 місяців 03 дні.

Зазначені відомості відображені в наказі командира військової частини НОМЕР_1 № 224 від 10.10.2018 року.

В листопаді 2018 року рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 (протокол засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 30.11.2018 року №184) його виключено із списків осіб, які перебувають на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_2 на підставі п.9 ст. 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та пункту 29 Постанови Кабінету Міністрів України №1081 від 03.08.2006 року "Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями" у зв`язку зі звільненням з військової служби у запас відповідно до підпункту "к" пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військову службу і військовий обов`язок".

Вважає, що такі дії військової частини НОМЕР_1 , що полягали у знятті його із обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов і виключення його із списків черговості частини є протиправними, такими що порушують житлові права та не відповідають нормам житлового законодавства.

Ухвалою від 14.09.2021 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного позовного провадження.

07.10.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та клопотання про закриття провадження по справі.

04.11.2021 ухвалою судді відмовлено в задоволенні клопотання про закриття провадження по справі.

У відзиві відповідач вказує, що пунктом 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.

Дія п. 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» безпосередньо пов`язується із тим, з якої саме з підстав, зазначених у ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовець звільнений у запас чи у відставку. Тобто, у разі звільнення з військової служби військовослужбовців за підставами, не зазначеними в Законі, в тому числі у зв`язку з закінченням строку дії контракту, не передбачено залишення їх на обліку осіб військової частини, які потребують поліпшення житлових умов.

Аналогічна правова позиція викладена у постанов і Великої Палати Верховного Суду від 06.06.2018 року у справі № 752/5881/15-ц.

ОСОБА_1 був звільнений із військової служби у запас у зв`язку із закінченням строку дії контракту, що позбавляє його права залишатися на обліку осіб Військової частини НОМЕР_3 , які потребують поліпшення житлових умов, оскільки підставою для звільнення в запас було закінчення строку дії контракту, а не вік, стан здоров`я або скорочення штатів чи проведення інших організаційний заходів.

В судовому засідання представник позивача - адвокат Трофімов Р. позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Також просив скасувати наказ в частині зняття старшини військової служби за контрактом ОСОБА_1 з квартирного обліку у військовій частині НОМЕР_1 , оскільки він є похідним від протоколу рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 .

Представник відповідача - Бохонок Р.Р. позов заперечив повністю, послався на обставини викладені у відзиві на позовну заяву. Просив відмовити в позові.

Вислухавши вступне слово сторін, перевіривши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається з Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 10.10.2018 за №122 старшину військової служби за контрактом, артиста першої категорії оркестру, ОСОБА_1 звільнено наказом командира військової частини НОМЕР_1 ( по особовому складу) від 28.09.2018 року №30-РС з військової служби у запас. Загальна вислуга років у Збройних силах становить 24 роки 09 місяців 03 дні, з яких календарна вислуга становить 24 роки 03 місяців 15 днів, а пільгова - 00 рік 05 місяців 18 днів.

Відповідно до витягу з протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 № 184 від 30.11.2018 року, старшину ОСОБА_1 було виключено з квартирного обліку військової частини, як такого, що втратив право перебування на квартирному обліку військової частини у зв`язку із звільненням з лав ЗС України.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Пунктом 1 частини другої статті 40 ЖК України визначено, що громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадку поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Законом України від 24 червня 2004 року № 1865-IV «Про внесення змін до статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який набрав чинності 01 січня 2005 року, стаття 12 вказаного Закону викладена в новій редакції.

Згідно з частиною першою статті 12 цього Закону в редакції, чинній на момент зняття позивача з обліку, держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.

Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.

Крім того, як зазначено у пунктах 3 та 30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями затверджених постановою КМУ від 03 серпня 2006 року №1081 із наступними змінами та доповненнями, військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членами їх сімей надається житло для постійного проживання.

Військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до п. 21 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 380 від 31.07.2018 військовослужбовці знімаються з квартирного обліку у разі: поліпшення житлових умов до встановлених норм забезпечення житловою площею громадян у відповідному населеному пункті; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на квартирний облік, включення до списків осіб, що мають право першочергового та позачергового одержання житлових приміщень, або неправомірних дій посадових (службових) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік; в інших випадках, передбачених законодавством.

Частиною 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції, чинній на момент зняття позивача з обліку, передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.

Дія частин 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» безпосередньо пов`язується із тим, з якої саме з підстав, зазначених у частині шостій статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовець звільнений у запас чи у відставку.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і гарантується принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 акцентував: «Верховенство права це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо». Цей принцип забезпечує пріоритетність прав і свобод людини та громадянина, справедливість і гуманність при постановлені судових рішень.

Як встановлено в ході судового розгляду, ОСОБА_1 , як військовослужбовець має вислугу більше 24 календарних років та 5 місяців 18 днів пільгової, перебував на квартирному обліку в черзі на отримання житла, не реалізував своє житлове право, передбачене ч. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не зі своєї вини, звільнений в запас відповідно до «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, та Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ на підставі підпункту «а» пункту 2 частини п`ятої статті 26 - у зв`язку із закінченням строку контракту.

За таких обставин, протокол засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 № 184 від 30.11.2018, згідно якого ОСОБА_1 було знято з квартирного обліку у зв`язку з тим, що він звільнений з військової служби у Збройних Силах України у запас та виключений із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та наказ, яким було затверджено вказаний протокол, суперечать положенням ст. 47 Конституції України, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та п. 3 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затверджених постановою КМУ від 03 серпня 2006 року №1081, а отже є незаконним та підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.

У відповідності вимогам ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача підлягають стягненню судові витрати на користь держави, оскільки позивач, як учасник бойових дій, звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом.

Керуючись ст. ст. 12,13, 76- 81, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :
Позов задоволити.

Визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом від 30.11.2018 року №184 року, в частині зняття старшини військової служби за контрактом ОСОБА_1 з квартирного обліку у військовій частині НОМЕР_1 та виключення зі списків осіб, які перебувають на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 .

Визнати незаконним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 30.11.2018 №574 в частині виключення з квартирного обліку військової частини, як такого, що втратив право перебування на квартирному обліку військової частини у зв`язку із звільненням з лав Збройних Сил України старшину ОСОБА_1 .

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 поновити старшину військової служби за контрактом ОСОБА_1 на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов зі збереженням попередньої дати зарахування на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 2270 грн.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 05.11.2021 року.

Суддя Хомик А.П.