Справа № 461/627/21 Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н.Б.
Провадження № 22-ц/811/1998/21 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н. П. Крайник

суддів: О.М. Ванівського, О.Я. Мельничук

при секретарі: К.О. Ждан

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду міста Львова від 20 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживачів, визнання незаконним підвищення відсоткової ставки за кредитом, визнання кредитного договору та договору застави виконаними та припиненими, зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

27.01.2021 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживачів, в якому просив визнати незаконним підвищення відсоткової ставки за кредитом, визнати кредитний договір та договір застави виконаними та припиненими, зняти заборону на відчуження рухомого майна, стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 10000 грн., а також витрати на правову допомогу в розмірі 2800 грн. та судовий збір.

В обґрунтування позову покликався на те, що 31 жовтня 2013 року між позивачем та АТ «Ідея Банк» було укладено кредитний договір №910.2481, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 170847,00 грн. на строк 84 місяці. Згідно пункту 1 договору за користування кредитом позичальник зобов`язувався сплачувати річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки збільшена на 7.4900% (Маржу банку). Пунктом 2 визначено, що станом на день укладення договору змінна частина ставки, визначена за рішенням Правління Банку, становить 9,5000%, що разом з Маржою Банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 16,9900%. На виконання умов Договору між Позичальником та банком був підписаний Додаток №1 до кредитного договору та Додаток №2 - розрахунок сукупної вартості кредитування та реальної процентної ставки. Позивач зазначив, що в листопаді 2020 року здійснив останній платіж, відтак, сума у розмірі 293310,59 гривень була повністю сплачена відповідно до розрахунку сукупної вартості кредитування та реальної процентної ставки. Згодом, позивач дізнався, що 02.06.2014 року відбулося підняття річної процентної ставки за кредитним договором до рівня 20,94%, 01.07.2015 року до рівня 30,00%, а 15.07.2015 року банком прийнято рішення про повернення відсоткової ставки до її попереднього рівня (20,94%). Позивач вважає, що банком було змінено відсоткову ставку за кредитним договором без дотримання будь-яких процедур, порушуючи норми чинного законодавства, не дотримуючись умов кредитного договору. Зазначає, що зобов`язання за кредитним договором ним виконано в повному обсязі. Просив позов задоволити.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживачів, визнання незаконним підвищення відсоткової ставки за кредитом, визнання кредитного договору та договору застави виконаними та припиненими, зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Вважає оскаржуване рішення суду незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що, суд першої інстанції, постановляючи оскаржуване рішення, виходив з того, що про розмір нової ставки, яка встановлена банком з 02.06.2014 року, позивача було повідомлено у встановленому кредитним договором порядку, що підтверджується повідомленням банку №16.1-05/54017. У 2015 році банком було піднято процентну ставку до 30,00% річних та повідомлено позивача листом, до якого був доданий графік сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки до кредитного договору станом на 12.05.2015 року, що підтверджується поштовими реєстрами. Крім того листом від 20.07.2015 року №062/94416 банк повідомив позивача про те, що повертає відсоткову ставку до попереднього рівня та надав графік сплати ануїтентних платежів від 22.07.2015 року, з якого видно, що відсоткова ставка змінена. Однак, суд першої інстанції не врахував того, що позивач отримав лише один лист №06.2/60577 від 12.05.2015р. з додатками про підняття відсоткової ставки до 30,00%, на який надав відповідь про те, що не погоджується з підняттям процентної ставки, та продовжив сплачувати платежі відповідно до графіку щомісячних платежів згідно додатку №1 до кредитного договору №910.24681 від 31.10.2013 року, що підтверджується квитанціями про сплату. Інших листів про зміну відсоткової ставки з додатками позивач не отримував. Усі листи та додаткові угоди надані відповідачем до відзиву на позовну заяву підписані лише банком. Судом першої інстанції не надано правової оцінки таким доказам як зміст відправленого повідомлення та вручення чи невручення повідомлень. Пунктом 5 договору передбачено те, що банк повідомляє позичальника про зміну розміру процентної ставки та надсилає позичальнику новий Графік щомісячних платежів листом без внесення змін (доповнень) до Договору, не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої почне діяти нова ставка. Таке повідомлення вважається відісланим в день його відправлення на адресу позичальника, що зазначена в цьому договорі. До направлення повідомлення на адресу позичальника поштою прирівнюється також і його вручення позичальнику, члену його родини чи представнику позичальника під розписку. Новий графік щомісячних платежів стає невід`ємною частиною цього договору. Вважає, що копії реєстрів не можуть бути належним доказом відправлення, а тим більше вручення повідомлення позивачу, оскільки не відображають змісту відправленого. Позивач з часу підписання кредитного договору до часу погашення (жовтень 2020 року) сплачував платежі відповідно до графіку щомісячних платежів згідно додатку №1 та додатку №2 (розрахунок сукупної вартості кредитування та реальної процентної ставки) від 31.10.2013 року до кредитного договору №910.24681 від 31.10.2013 року, що підтверджується відповідними квитанціями. Жодних заяв, листів, повідомлень з часу підписання кредитного договору до часу погашення всіх платежів відповідно до графіку від 31.10.2013 року про невідповідність щомісячних сум позивач не отримував, що свідчить про залишення ставки на рівні 16,9900%.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

У засіданні колегії суддів представник апелянта ОСОБА_1 - ОСОБА_2 скаргу підтримав з підстав, наведених у ній, просив скаргу задоволити.

Представник Акціонерного товариства «Ідея Банк» в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у йог відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст. 89 ЦПК України).

За змістом статтей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, щодо відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Статтею 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною, тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно статті 1049 цього Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Судом встановлено, що 31 жовтня 2013 року між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк» було укладено кредитний договір № 910.24681, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 170847,00 грн. на строк 84 місяці.

Згідно пункту 1 параграфу 3 договору за користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки збільшена на 7.4900% (маржу банку).

Пунктом 2 параграфу 3 договору визначено, що станом на день укладення договору змінна частина ставки, визначена за рішенням Правління Банку, становить 9,5000%, що разом з Маржою Банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 16,9900%.

Пунктом 3 параграфу 3 кредитного договору передбачено, що змінна частина ставки дорівнює потрійній середньозваженій процентній ставці за залученими депозитами на рахунки домашніх господарств в гривні по всій банківській системі України за попередній місяць (під «попереднім» розуміється останній місяць, за який опублікована інформація на сайті НБУ на момент затвердження змінної частини процентної ставки по кредиту) (пункт 4.1.2.11 Розділу Фінансові ризики. Статистика щомісячного електронного бюлетеня НБУ) (надалі - «індекс»). Індекс встановлюється НБУ та використовується, як база для визначення процентної ставки. Індекс переглядається та може змінюватись не частіше ніж раз на 12 місяців. Статистичні дані НБУ, які містять індекс, розміщуються для ознайомлення відповідно до графіку поширення статистичних даних на офіційному сайті НБУ.

Згідно Пункту 4 параграфу 3 кредитного договору, банк може в будь-який момент за рішенням Правління банку визначити змінну частину процентної ставки, нижчу ніж ставка, яка розрахована відповідно до пункту 3 параграфу 3 цього договору на основі зміни ключових ринкових показників.

Пунктом 5 параграфу 3 кредитного передбачено, що банк повідомляє позичальника про зміну розміру процентної ставки та надсилає позичальнику новий графік щомісячних платежів листом без внесення змін (доповнень) до договору не пізніше як за 15 календарних днів до дати, з якої почне діяти нова ставка. Таке повідомлення вважається відісланим в день його відправлення на адресу позичальника, що зазначена в цьому договорі. До направлення повідомлення на адресу позичальника поштою прирівнюються також і його вручення позичальнику, члену його родини чи представнику позичальника під розписку. Новий графік щомісячних платежів стає невід`ємною частиною цього договору.

У пункті 6 параграфу 3 кредитного договору зазначено, що позичальник стверджує, що розуміє суть і принципи визначення процентної ставки, усвідомлює ризики, які випливають із змінної частини ставки за весь період кредитування і погоджується на ці ризики.

Встановлено, що з 02.06.2014 року Банком було піднято відсоткову ставку та змінено її з 16,99% на 20,94%, про що позивача було повідомлено у встановленому кредитним договором порядку.

Так, 19.05.2014 року відповідачем на адресу ОСОБА_1 було направлено повідомлення №16.1-05/54017 про зміну розміру процентної ставки у зв`язку із значним збільшенням вартості ресурсів, графік сплати ануїтетних платежів (Додаток № 1 до кредитного договору) та розрахунок сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки до кредитного договору № 910.24681 від 31.10.2013 року станом на 08.05.2014 року, що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень.

З 01.07.2015 року Банком було піднято процентну ставку до 30,00% річних та повідомлено позивача листом, до якого було додано графік сплати ануїтет них платежів (зміни Додатку № 1 до кредитного договору) та розрахунок сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки до кредитного договору станом на 12.05.2015 року, що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень.

Крім того листом від 20.07.2015 року №062/94416 банк повідомив позивача про те, що повертає відсоткову ставку до попереднього рівня та надав графік сплати ануїтентних платежів від 22.07.2015 року, з якого видно, що відсоткова ставка змінена.

Згідно наданого Банком розрахунку заборгованості ОСОБА_1 по кредитному договору №910.24681 від 31.10.2013 року станом на 05.03.2021 року заборгованість позивача по кредитному договору становить 66615 грн. 51 коп., з яких: основний борг в розмірі - 0 грн.; прострочений борг в розмірі 61405,67 грн.; строкові проценти - 140,91 грн.; прострочені проценти -5068,93 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що згідно положень кредитного договору позивач ствердив, що усвідомлює ризики, які випливають із змінної частини процентної ставки за весь період кредитування, та погоджується на ці ризики, кредитний договір в частині визначення змінної частини процентної ставки останній не оспорював, а тому його посилання на невідповідність умов кредитного договору в цій частині вимогам статті 1056-1 ЦК України є безпідставними.

З таким висновком колегія суддів погоджується повністю, оскільки такий відповідає матеріалам та встановленим обставинам справи, які, зокрема, підтверджують належне виконання Банком умов договору щодо повідомлення позичальника про зміну розміру процентної ставки за кредитним договором № 910.24681 від 31.10.2013 року.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 20 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 15 листопада 2021 року.

Головуючий: Н. П. Крайник

Судді: О. М. Ванівський

О. Я. Мельничук