справа № 373/498/20
головуючий у суді І інстанції Опанасюк І.О.
провадження № 22-ц/824/1856/2021
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Костецької М.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 12 жовтня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до АТ "Державний ощадний банк України" про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого.

Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 12 жовтня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до АТ "Державний ощадний банк України" про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Лабик Р.Р. подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі порушує питання про скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, мотивуючи тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що разом із позовною заявою було подано заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, а тому для застосування п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суду першої інстанції необхідно було обґрунтувати те, що нез`явлення позивача перешкоджає розгляду справи.

12 січня 2021 року від представника відповідача АТ "Державний ощадний банк України" - адвоката Литвина А.В. до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому представник відповідача просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Вказує, що позивач був повідомлений належним чином про судові засідання, проте ігнорував судові повідомлення, що призвело до правомірного постановлення судом першої інстанції ухвали про залишення позову без розгляду.

В судовому засіданні представник відповідача АТ "Державний ощадний банк України" - адвокат Литвин А.В. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився. Був належним чином повідомлений телефонограмою.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, що не з`явились.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 367 ЦК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково доданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із частиною 1 статті 376 ЦК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Залишаючи без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції, виходив із того, що належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду позивач повторно не з`явився в судове засідання та не забезпечив явку свого представника.

Проте, колегія суддів не може погодитись із такими висновками суду першої інстанції враховуючи наступне.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа не може бути безпідставно позбавлена права на захист свого порушеного права, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, наданих сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Так, у справі «Bellet v. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Як встановлено судом, у квітні 2020 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Лабик Р.Р. звернувся до суду із вказаним позовом.

Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 22 травня 2020 року о 11 год. 00 хв. (а.с.49).

Із матеріалів справи убачається, що до позовної заяви представником позивача Лабиком Р.Р. було долучено заяву про отримання процесуальних документів в електронному вигляді та судової повістки в електронній формі за допомогою СМС - повідомлення (а.с. 41), а також клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, з якого також убачається, що позивач не заперечував щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та не заперечував проти винесення судом заочного рішення (а.с. 42).

Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції не звернув уваги на клопотання долучене до позовної заяви про розгляд справи без участі позивача і його представника та не обґрунтував, яким чином нез`явлення позивача перешкоджає розгляду справи.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для застосування положень ст. 257 ЦПК України та залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 .

Таким чином, з вищенаведених підстав колегія суддів не погоджується з постановленою ухвалою та уважає, що відповідно до вимог статті 379 ЦПК України остання підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 12 жовтня 2020 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 13 січня 2021 року.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба