ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року м. Херсон

Номер справи: 654/1231/19

Номер провадження: 22-ц/819/1861/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Вейтас І.В.,

суддів: Радченка С.В.,

Семиженка Г.В.,

секретар Юськів І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні апеляційну скаргу адвоката Казанцева Геннадія Миколайовича, який діє від імені ОСОБА_1 на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 02 серпня 2021 року, у складі судді Сіянка В.М., повний текст складено 12 серпня 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про знесення самочинної забудови, та за позовом ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Казанцев Геннадій Миколайович до Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області, Бехтерської сільської ради Скадовського району Херсонської області про встановлення права користування чужою земельною ділянкою (постійного безоплатного земельного сервітуту),

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні належною йому земельною ділянкою.

В жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області про встановлення земельного сервітуту. Позов обґрунтовано тим, що 07.06.2016 року він придбав квартиру АДРЕСА_1 , а також земельну ділянку за тією ж адресою (прибудинкова територія) площею 0,0875 га. Відповідно до схеми проїзду та кадастрової документації на належну йому земельну ділянку на земельній ділянці відповідача незаконно розміщені паркани, які заважають проїзду на його земельну ділянку та унеможливлюють належний догляд з його боку за городом, його обробіток із застосування сільгосптехніки. У зв`язку із цим 21.07.2020 року він надіслав відповідачу три примірники договору про встановлення земельного сервітуту з додатками, які були ним підписані та пропозицію про укладення вказаного договору між сторонами. Листом від 13.08.2020 року відповідач повідомив про процедуру розгляду його пропозиції, але до сих пір відповіді на неї не надав. Необхідність встановлення земельного сервітуту для проїзду до його ділянки трактором МТЗ-1221 Беларус з навісним обладнанням для проведення обробітку належної йому земельної ділянки (городу) підтверджена висновком експертизи № 40/2020 від 05.10.2020 року. Просив установити безоплатний постійний земельний сервітут для забезпечення проїзду на належну йому земельну ділянку кадастровий номер :02:023:0016 (частину зайняту городом) трактором МТЗ 1221 із навісним обладнанням через землі комунальної власності загального користування Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області зі сторони АДРЕСА_2 квадратних метри згідно з висновком експертизи № 40/2020 від 05.10.2020 року та зобов`язати відповідача звільнити вказану частину земельної ділянки (проїзду за сервітутом) від парканів, огорож, воріт та зелених насаджень.

17 грудня 2020 року ухвалою суду до участі у справі було залучено в якості співвідповідача Бехтерську сільську раду Скадовського району Херсонської області.

01 лютого 2021 року ухвалою суду вказані позови об`єднані в одне провадження.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 02 серпня 2021 року в задоволенні позовів ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про знесення самочинної забудови та до Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області, Бехтерської сільської ради Скадовського району Херсонської області про встановлення права користування чужою земельною ділянкою відмовлено.

З апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову про встановлення права користування чужою земельною ділянкою звернувся адвокат Казанцев Г.М., який діє від імені ОСОБА_1 . Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції у вказаній частині ухвалено на припущеннях. Так судом не мотивовано на підставі яких доказів він дійшов висновку про те, що трактор МТЗ 1221 з навісним обладнанням передбачений для обробітку значних площ земельних ділянок сільськогосподарського призначення і не може використовуватись для обробітку земельної ділянки, що належить позивачу. Наполягає на тому, що саме такий вид земельного сервітуту, що зазначений в позові, є необхідним для задоволення потреб ОСОБА_1 , як власника земельної ділянки для ефективного її використання. Просить рішення суду в частині відмови ОСОБА_1 у задоволенні позову про встановлення права користування чужою земельною ділянкою скасувати, ухвалити у вказаній частині нове судове рішення, яким задовольнити зазначені позовні вимоги.

Рішення суду в іншій частині ніким не оскаржується.

Бехтерська сільська рада Голопристанського району Херсонської області в листі на адресу апеляційного суду вказує, що апеляційну скаргу не визнає, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, справу розглянути за її відсутності.

В письмових пояснення на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 -ОСОБА_4 , вважає рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині таким, що ухвалене з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, погоджується з висновком суду першої інстанції, про те що ОСОБА_1 , в порушення вимог закону, не надав суду доказів того, що обслуговування та користування його домоволодінням є неможливим без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, який підтримав апеляційну скаргу, представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка заперечує проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено і не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 07 червня 2016 року придбав квартиру АДРЕСА_1 , а також земельну ділянку за тією ж адресою (прибудинкова територія) площею 0,0875 га кадастровий номер :02:023:0016 (а.с. 4-10 т.2).

Власниками земельної ділянки по АДРЕСА_3 площею 0,0295 га, кадастровий номер :02:023:0042 є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 65).

Власником квартири АДРЕСА_4 є ОСОБА_2 (т. 1 а. с. 177).

Власником квартири АДРЕСА_5 є ОСОБА_3 (т. 1 а. с. 174).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Статтею 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Договір про встановлення земельного сервітуту підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

Відповідно до положень частин першої-третьої статті 403 ЦК України сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку. Особа, яка користується сервітутом, зобов`язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту (частина перша, друга статті 404 ЦК України).

Особливості та порядок встановлення земельного сервітуту визначено ЗК України.

Стаття 98 ЗК України визначає право земельного сервітуту як право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею.

Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Звертаючись до суду, ОСОБА_1 , в обґрунтування необхідності встановлення земельного сервітуту, вказав, що частина належної йому земельної ділянки використовується ним як город, а через існуючі ворота заїзду на його земельну ділянку з АДРЕСА_2 , проїзд на територію городу трактором МТЗ-1221 Беларус, який він планує залучити для оброблення земельної ділянки, що зайнята городом, є неможливим. Позивач зазначає, що вздовж городу зі сторони будинку АДРЕСА_6 знаходиться комунальна земельна ділянка належна Новофедорівській сільській раді, і саме зі сторони АДРЕСА_6 по території комунальної землі загального користування передбачений заїзд техніки для обробки земель саме для земельних ділянок житлового будинку АДРЕСА_7 , квартир 1,2,3,4 багатоквартирного будинку АДРЕСА_8 . В лютому 2020 року на території землі комунальної власності власником домоволодіння АДРЕСА_3 було встановлено паркан, чим було зменшено (звужено) проїзд загального користування близько до двох метрів.

В обґрунтування своїх вимог, позивачем надано висновок судової інженерно-технічної експертизи № 40/20 складеної 05.10.2020 року судовим експертом Малим О.В. на вирішення якої було поставлено питання «Чи можливий на дату проведення експертизи заїзд трактором МТЗ-1221 Беларус з навісним обладнанням для обробку земельної ділянки, кадастровий номер: :02:023:0016 з боку проїзної частини АДРЕСА_2 ; Якщо ні, то яким чином можливо забезпечити такий проїзд, та який розмір земельної ділянки для цього необхідно?»

З висновку експерта вбачається, що заїзд трактором МТЗ-1221 Беларус з навісним обладнанням для обробку земельної ділянки, кадастровий номер : :02:023:0016 з боку проїзної частини АДРЕСА_2 Порт неможливий. Для забезпечення проїзду необхідно забезпечити можливість землевласнику ОСОБА_1 користування з метою проїзду трактором МТЗ 1221 частиною земельної ділянки комунальної власності загального користування Новофедорівської сільської ради. Площа цієї частини ділянки становить 3,0 кв.м.; звільнити зазначену частину земельної ділянки від парканів, огорож та земельних насаджень, звільнити проїзд з боку АДРЕСА_8 від елементів парканів, виступаючих частин віконних грат, металевих воріт, тощо.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що запропонований позивачем вид земельного сервітуту (право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху) та спосіб його здійснення, а саме для забезпечення проїзду на належну йому земельну ділянку кадастровий номер :02:023:0016 (частину зайняту городом) трактором МТЗ 1221 із навісним обладнанням, свідчить про невідповідність запропонованого способу вимогам ч. 4 ст. 98 ЗК України, оскільки позивачем не доведено неможливість обробки належного йому городу менш габаритною сільгосптехнікою в порівнянні з трактором МТЗ 1221 із навісним обладнанням, оскільки останній передбачений для обробітку значних площ земельних ділянок сільгосппризначення та має відповідні габарити, тобто позивачем не доведено, що обраний ним спосіб здійснення земельного сервітуту є найменш обтяжливим для відповідачів, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції правильним, доводи апеляційної скарги про те, що трактор МТЗ 1221 з навісним обладнанням передбачений для обробітку значних площ земельних ділянок сільгоспризначення є припущенням суду, колегією суддів не беруться до уваги, оскільки саме позивачем не доведено, що саме така габаритна аграрна техніка (габарити трактора, згідно наданого позивачем висновку експерта № 40/20 від 05.10.2020 року, д/ш/в 4120/1970/2780 мм) необхідна ОСОБА_1 для обробітку земельної ділянки, що зайнята городом площею приблизно 400 кв.м.

Разом з цим, згідно наданого позивачем висновку судової інженерно-технічної експертизи № 40/20 складеної 05.10.2020 року проїзд з боку проїзної частини АДРЕСА_8 (через існуючий в`їзд до домоволодіння) на частину земельної ділянки позивача, що зайнята городом неможливо в тому числі через дії позивача щодо облаштування власного домоволодіння. Так, відповідно до вказаного висновку експертизи «від межі земельної ділянки до бордюру відстань складає 2,85м. Найвужчим місцем проходження на ділянці двору є пряма між сходами в житловий будинок (наявність яких, їх довжина та ширина не передбачена технічним паспортом на квартиру) та гаражем, відстань становить 2,51 м. Між рогом житлового будинку та рогом гаражу відстань складає 2,90 м. На шляху проїзду розташоване плодове дерево. Відстань від стовбура дерева до рогу житлового будинку складає 3,10 м. Від дерева до гаражу відстань складає 1,20 м. Між житловим будинком та парканом зведено тіньовий навіс з металевого каркасу, вкритого світлопрозорим полімерним покриттям. Мостіння прибудинкової території виконане з дрібнорозмірної тротуарної плитки, таке покриття не передбачене для просування на ньому важкої техніки, до якої відноситься трактор МТЗ 1221. (а.с.35 т.2)

Отже, судом першої інстанції зроблено правильний висновок, що позивачем, не доведено, як це передбачає статті 401 ЦК України, що його потреба в обробці належної йому земельної ділянці, яка зайнята городом, не може бути задоволена іншим способом, ніж встановлення права користування чужим майном.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що із усталеної практики суду касаційної інстанції у подібних правовідносинах слідує, що сервітут може бути встановлений на підставі рішення суду лише у випадку, якщо власник земельної ділянки відмовляється укласти угоду про встановлення земельного сервітуту або сторони не можуть дійти згоди про його умови. У такому випадку позивачем має бути доведено факт вжиття ним заходів вирішення спору у досудовому порядку (постанова КГС у складі Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 920/1121/17 ), на що було звернуто увагу позивача Херсонським апеляційним судом в постанові від 10 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області, ОСОБА_5 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_6 про встановлення земельного сервітуту, (справа №654/4557/18, провадження № 22-ц/819/360/20).

Звертаючись до суду з вказаним позовом ОСОБА_1 надав суду докази того, що він звертався до Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області з пропозицією встановлення земельного сервітуту, однак сільська рада будь-якої відповіді не на надала. Так, ОСОБА_1 було направлено сільській раді проект договору про встановлення земельного сервітуту від 17 липня 2020 року, згідно пункту 1.1. якого сільській раді пропонувалось встановити «земельний сервітут на безоплатній основі та є безстроковим відносно земельної ділянки комунальної власності, що розташована за адресою: АДРЕСА_8 зі сторони з АДРЕСА_8 , між земельною ділянкою, яка розташована по АДРЕСА_7 , кадастровий номер: :02:023:0016 та земельною ділянкою по АДРЕСА_3 кадастровий номер: :02:023:0042, необхідною площею 3 кв.м.» пунктом 1.2. договору передбачено, що «земельний сервітут встановлюється в інтересах сервітуарія на право проїзду транспортними засобами (сільсгосптехніки) до належних сервітуарію на праві власності земельної ділянки кадастровий номер : :02:023:0016 по АДРЕСА_7 . (а.с.17-21 т.2)

Новофедорівська сільська рада Голопристанського району Херсонської області листом № 09-08/159 від 13.08.2020 повідомила ОСОБА_1 , що його пропозицію про укладення договору сервітуту на земельну ділянку в с.Залізний Порт буде розглянуто на черговому засіданні постійно діючої комісії Новофедорівської сільської ради з земельних питань, про результати розгляду пропозиції буде повідомлено додатково.

При цьому позовні вимоги ОСОБА_1 викладені в іншій формі, а саме «встановити безоплатний постійний земельний сервітут для забезпечення проїзду на належну йому земельну ділянку кадастровий номер :02:023:0016 (частину зайняту городом) трактором МТЗ 1221 із навісним обладнанням через землі комунальної власності загального користування Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області зі сторони АДРЕСА_2 квадратних метри згідно з висновком експертизи № 40/2020 від 05.10.2020 року та зобов`язати відповідача звільнити вказану частину земельної ділянки (проїзду за сервітутом) від парканів, огорож, воріт та зелених насаджень.

Тобто ОСОБА_1 звертався до відповідача з пропозицією укласти договір про встановлення земельного сервітуту з обтяженням однієї земельної ділянки, на одних умовах, до суду з звернувся з вимогами про укладення земельного сервітуту щодо іншої земельної ділянки.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що статтею 100 ЗК України передбачено, що сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Договір про встановлення земельного сервітуту підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини першої та другої статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Аналогічна вимога закладена в статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», яка зазначає, що державній реєстрації прав підлягає право користування (сервітут).

За змістом стаття 79-1 ЗК України формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Відповідно до частини третьої, четвертої статті 78-1 ЗК України сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Згідно до частини десятої статті 78-1 ЗК України державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Відповідно до частини одинадцятої статті 78-1 ЗК України державна реєстрація прав суборенди, сервітуту, які поширюються на частину земельної ділянки, здійснюється після внесення відомостей про таку частину до Державного земельного кадастру.

Стаття 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» встановлює, що земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі.

Як вбачається зі змісту наведених правових норм, право земельного сервітуту підлягає державній реєстрації спочатку у Державному земельному кадастрі, а після цього також у Єдиному державному реєстрі речових прав.

Враховуючи зазначене, сервітут в першу чергу це право користування чужою земельною ділянкою, що полягає, зокрема, у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту.

Тобто предметом земельного сервітуту є користування чужою земельною ділянкою.

Земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами (частина перша статті 79 ЗК України).

Отже, підставою встановлення сервітуту є відсутність у особи, у тому числі і в користувача земельною ділянкою, можливості задовольнити свої потреби іншим способом, як встановлення права користування чужою земельною ділянкою - земельного сервітуту.

При його визначенні варто вказати конкретні параметри земельної ділянки (її частини), відносно якої встановлюється сервітут (кадастровий номер, місце розташування, площа, цільове призначення та інше). Такі відомості зазначаються в договорі сервітуту відповідно до правовстановлюючих документів власника/користувача такої земельної ділянки та відомостей Державного земельного кадастру.

В даній справі позивач просить встановити йому земельний сервітут для проїзду через землі загального користування, які не мають кадастрового номеру (його не вказує позивач), тобто по фактично існуючому проїзду, який має менший розмір, ніж це потрібно для проїзду трактора МТЗ 1221, який ОСОБА_1 планує використовувати для обробітку огороду, з заїздом в 3 кв.м. по земельній ділянці, яка також не має кадастрового номеру (його не вказує позивач), та за відсутності достовірних даних, що вказана земельна ділянка належить відповідачу, що виключає можливість встановлення сервітуту.

Для того, щоб позивач зміг проїхати на власну земельну ділянку трактором МТЗ 1221 з навісним обладнанням через землі комунальної власності загального користування зі сторони АДРЕСА_8 , він просить зобов`язати Новофедорівську сільську раду звільнити вказану частину земельної ділянки (проїзду за сервітутом) від парканів, огорож, воріт та зелених насаджень, чим просить фактично усунути перешкоди в користуванні загальним проїздом, при цьому не залучаючи до участі у справі власників зазначених парканів, огорож, воріт та зелених насаджень.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 в оскаржуваній частині. Доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення суду першої інстанції, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди заявника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду.

Рішення суду в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про знесення самочинної забудови ніким не оскаржується, тому судом апеляційної інстанції в силу принципу диспозитивності не переглядається.

За таких обставин підстав для скасування чи зміни рішення суду, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 , який діє від імені ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 02 серпня 2021 року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 до Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області про встановлення права користування чужою земельною ділянкою залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 листопада 2021 року.

Головуючий І. В. Вейтас

Судді: С. В. Радченко

Г. В. Семиженко