Справа №705/3884/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2021 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області, в складі:

головуючого судді Піньковського Р.В.

секретаря судового засідання Заболотної Т.М.

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в місті Умань в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ладижинської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, в обґрунтування якої зазначила наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 , після смерті якого відкривалася спадщина на належний батькові житловий будинок по АДРЕСА_1 .

Звернувшись до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на вищевказане спадкове майно за заповітом, отримала відмову у вчиненні такої нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно та його державну реєстрацію, а також рекомендовано звернутися до суду.

На цей час, отримати свідоцтво про право на житловий будинок, вона позбавлена можливості, оскільки у відповідності до вимог чинного законодавства право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, що є неможливим, так як батько, який є власником, помер.

Іншого шляху, крім судового, для реалізації права позивача як спадкоємця після смерті батька немає, тому вона вимушена звернутися до суду з цим позовом.

Просить суд визнати за нею, ОСОБА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, на адресу суду подала письмову заяву, у якій просить суд справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла письмова заява, у якій просять суд справу розглядати без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечують.

Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України судове засідання проведено у відсутності сторін, на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, повно та всесторонньо вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Ропотуським сільським РАГС Ропотухо-Ладижинського району Черкаської області, батьком позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 .

Згідно заповіту від 24 серпня 2004 року, посвідченого Панченко О.Ф., секретарем виконкому Фурманської сільської ради, зареєстрованого в реєстрі за № 119, ОСОБА_2 , заповів все майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті, ОСОБА_1 . Заповіт не змінений та не скасований, що підтверджується відповідною відміткою на вказаному заповіті.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Фурманською сільською радою Уманського району Черкаської області, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 9.

Відповідно до постанови Шалденко Л.В. , державного нотаріуса Звенигородської державної нотаріальної контори, від 19 квітня 2019 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті її батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок.

Згідно довідки № 643 від 01 квітня 2019 року виданої Уманським відділком Комунального підприємства «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», станом на 01.01.2013 року будинок АДРЕСА_1 зареєстровано в Уманському відділку Черкаського обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Уманською районною державною нотаріальною конторою 04.01.1994 року за реєстровим номером 1-7. У цій довідці також роз`яснено, що проведено зміну цифрового позначення житлового будинку з літ. «А» на літ. «А1», веранди з літ. «а» на «а2» відповідно до «Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації», затвердженої наказом Держкомітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 р. № 127; сарай літ. «Б» знесено. Будинок рахується за адресою: АДРЕСА_1 .

У відповідності з довідкою виданою Фурманською сільською радою Уманського району Черкаської області 01.09.2020 року № 02-32, житловий будинок в АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно технічного паспорту на будинок АДРЕСА_1 , який виготовлено за станом на 01.09.2020 року, за вказаною адресою розташовані: житловий будинок «А1» (експлікація будинку: веранда «І» - 6,6 кв.м, коридор «1» - 4,8 кв.м, кухня «2» - 13,1 кв.м, кімната «3» - 18,1 кв.м) та веранда «а2».

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, указана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність або відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення чи захисту в обраний спосіб.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Фурманської сільської ради Уманського району Черкаської області, яку в подальшому було замінено на належного відповідача, а саме на Ладижинську сільську раду Уманського району Черкаської області, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування після смерті її батька.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Враховуючи, що ОСОБА_2 за життя розпорядився належним йому майном шляхом складання заповіту, спадкування здійснюється за заповітом.

Положеннями ч.ч.1,3 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У відповідності з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Позивач звернулася до нотаріуса, але у видачі їй свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок їй було відмовлено, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно.

Суд враховує, що інші спадкоємці, які б прийняли спадщину у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України шляхом спільного проживання відсутні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно положень п. 4.14, 4.18 глави 10 Порядку здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється за наявності необхідних документів, що підтверджують наявність певних юридичних фактів, у тому числі й склад спадкового майна. У разі, якщо у спадкоємців відсутні всі необхідні документи, питання визнання права на спадщину вирішується у судовому порядку.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

В силу ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб.

Судом встановлено, що житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , був зареєстрований за батьком позивача по справі ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але правовстановлюючий документ на спадковий житловий будинок спадкодавцем за життя не зареєстровано, а після його смерті за нею не може бути визнано право власності, що на цей час позбавляє позивача скористатися своїм правом та належним чином оформити свої права на спадковий житловий будинок.

За таких обставин, з урахуванням досліджених доказів по справі суд визнає, що наявні достатні підстави для визнання за позивачем права власності в порядку спадкування, таке визнання не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб і може бути прийняте, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Суд вирішує судові витрати в порядку ст. 141 ЦПК України, але позивач у своїй заяві на стягненні судових витрат не наполягає.

Керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 319, 321, 328, 356-358, 1216, 1222, 1226 ЦК України, ст.ст. 200, 206, 211, 247, 259, 263-265, 268, 272, 354, 355 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_3 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Р. В. Піньковський