ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/145/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №755/8206/20 Категорія: на ухвалу Степченко М. Ю.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2021 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів :

Вініченка Б.Б., Бондаренка С.І., Фетісової Т.Л. за участю секретаря Любченко Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання договорів недійсними, -

в с т а н о в и в :

У червні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів.

Одночасно з поданням позовної заяви позивач надав до суду заяву про забезпечення даного позову шляхом накладення арешту на майно, власником якого є ОСОБА_1 , а саме:

- на квартиру загальною площею 55,80 кв. м., у тому числі житлова - 29,20 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0;

- на земельну ділянку, кадастровий номер :03:005:0001, площею 0,1084 га (для ведення особистого селянського господарства), за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 15;

- на житловий будинок, загальною площею 164,40 кв.м., у тому числі житлова - 98,90 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 15;

- на житловий будинок, загальною площею 96,40 кв. м., у тому числі житлова - 65, 70 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 104;

- на автомобіль марки MITSUBISHI, 2014 року випуску, колір червоний, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , власником якого до 12.04.2019 була ОСОБА_3 .

Вказана заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що позивачем оспорюється законність переходу права власності на відповідне майно від ОСОБА_3 до ОСОБА_1 на підставі оскаржуваних договорів. Позивач зазначає, що у нього є обґрунтовані сумніви щодо збереження спірного майна до закінчення провадження у даній справі, тому забезпечення позову, на думку позивача, є превентивним заходом, застосування якого необхідне для недопущення навмисного відчуження відповідачкою ОСОБА_1 спірного нерухомого майна.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24 вересня 2020 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання договорів недійсними задоволено.

До вирішення справи по суті забезпечити цивільний позов шляхом накладення арешту на майно, власником якого є ОСОБА_1 , а саме:

- на квартиру загальною площею 55,80 кв. м., у тому числі житлова - 29,20 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0;

- на земельну ділянку, кадастровий номер :03:005:0001, площею 0,1084 га (для ведення особистого селянського господарства), за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 15;

- на житловий будинок, загальною площею 164,40 кв.м., у тому числі житлова - 98,90 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 15;

- на житловий будинок, загальною площею 96,40 кв. м., у тому числі житлова - 65, 70 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 104;

- на автомобіль марки MITSUBISHI, 2014 року випуску, колір червоний, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , власником якого до 12.04.2019 була ОСОБА_3 .

Ухвала суду мотивована тим, що рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області у справі №695/689/16-ц від 06.12.2017, яке набрало законної сили 29.05.2019, стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 борг за грошовим зобов`язанням у сумі 541 600 грн. Тобто між сторонами існує реальний спір і позивач скористався своїм правом на звернення до суду для його вирішення. Оскільки спірне майно зареєстроване за відповідачем ОСОБА_1 , остання може розпорядитися зазначеним майном, що унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення позову, а тому суд дійшов висновку, що є обґрунтовані підстави для забезпечення позову.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що ухвала суду постановлена з грубим порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим просить її скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що накладаючи арешт на рухоме та нерухоме майно, суд з`ясував, що дане майно належить на праві власності ОСОБА_1 і набуто нею у порядку передбаченому чинним законодавством України, а не відповідачу ОСОБА_3 , яка є боржником перед позивачем. Також не з`ясовано, яка його орієнтовна вартість, та чи не порушене правило про співмірність.

Вказує, що позивачем не було надано до заяви про забезпечення позову доказів, яким підтверджувався намір ОСОБА_1 відчужити дане майно. Також відсутні докази, що підтверджують факт ймовірності утруднення виконання або неможливості виконання рішення суду в майбутньому, в разі невжиття таких заходів.

Зазначає, що судом не було повідомлено відповідачів про розгляд даної заяви.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначив, що задовольняючи заяву про забезпечення позову суд першої інстанції врахував практику Верховного Суду та правильно виходив із того, що предметом спору є відповідне нерухоме та рухоме майно, а тому наявні підстави для забезпечення позову, оскільки відповідач, як єдиний власник майна може розпорядитися зазначеним майном, до вирішення спору по суті, що може призвести до істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Позивач наголошує на тому, що у даному випадку забезпечення позову є превентивним (запобіжним) заходом , застосування якого необхідне для недопущення навмисного відчуження відповідачем ОСОБА_1 відповідного (спірного) нерухомого майна. При цьому, даний вид забезпечення позову не порушує права власника, оскільки він не позбавляється права на володіння та користування майном.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія проходить до наступних висновків.

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсними договорів, на підставі яких право власності на відповідне майно перейшло від ОСОБА_3 до ОСОБА_1 .

Як встановлено судом першої інстанції, рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області у справі № 695/689/16-ц від 06.12.2017, яке набрало законної сили 29.05.2019, стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 борг за грошовим зобов`язанням у сумі 541 600 грн.

З наданих до позовної заяви витягів щодо результату пошуку виконавчих проваджень в АСВП від 08.06.2020 вбачається, що на примусовому виконанні у Золотоніському МРВ ДВС ЦМУЮ (м. Київ) перебуває виконавче провадження №59582739, боржником в якому є ОСОБА_3 , стягувачем - ОСОБА_2 , та виконавче провадження №59583352, боржником в якому є ОСОБА_4 , стягувачем - ОСОБА_2 .

Обґрунтовуючи недійсність договорів, позивач вказує, що ці договори укладено між відповідачами з метою уникнення відповідальності перед позивачем щодо повернення йому суми боргу відповідно до судового рішення у справі № 695/689/16-ц, тобто направлені на уникнення звернення стягнення на майно боржника - ОСОБА_3 у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення суду у справі № 695/689/16-ц.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У пунктах 1, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз`яснено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 157 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому, відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно до набрання судовим рішенням у справі законної сили, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що між сторонами існує спір. Позивачем ставиться під сумнів законність набуття права власності на спірне майно ОСОБА_1 , зважаючи на наявність боргу ОСОБА_3 перед позивачем та враховуючи відчуження нею спірного майна в процесі розгляду судами справи про стягнення з неї боргу на його користь.

Колегія суддів вважає доводи скаржника, щодо неспівмірності застосованих заходів забезпечення позову, необґрунтованими з огляду на те, що предметом розгляду даної справи є визнання недійсними договорів дарування нерухомого майна та договору купівлі-продажу автомобіля.

Предметом даного спору не є стягнення заборгованості.

Тобто, вимоги заяви про забезпечення позову є співмірними із заявленими позовними вимогами.

Однак, колегія суддів вважає за необхідне змінити спосіб забезпечення позову з накладення арешту на вищезазначене майно на заборону його відчуження, враховуючи що такий спосіб захисту є більш доцільним та ефективним. При цьому, колегія суддів враховує, що невжиття вказаного виду забезпечення позову може утруднити виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зокрема, у разі продажу, передачі даного майна.

Відповідно до частини 1 статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням (частина 3 статті 153 ЦПК України).

З огляду на вказане, розгляд заяви про забезпечення позову здійснено судом першої інстанції у відповідності до зазначених вимог закону.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

З огляду на вищевказане ухвала суду підлягає зміні в частині виду способу забезпечення позову у даній цивільній справі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24 вересня 2020 року - змінити в частині застосування способу забезпечення позову з арешту на заборону відчуження зазначеного в ухвалі рухомого і нерухомого майна ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 січня 2021 року.

Судді: