Провадження №2/235/2209/21
Справа №235/7079/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року Красно армійський міськрайонний суд Донецької області у складі

головуючої судді : Величко О.В.,

при секретарі: Грековій Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Покровськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства Вугільна Компанія «Краснолиманська» , третя особа: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ДП « ВК « Краснолиманська» , третя особа: Управління виконавчої дирекції ФССУ в Донецькій області про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що з 13.12.1999 р. по 26.02.2011 р. та з 21.03.2011 р. по 23.05.2014 р. перебував з відповідачем по справі у трудових відносинах, де працював підземним прохідником з повним робочим днем в шахті. У зв`язку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах, обумовлених впливом виробничих факторів, у тому числі на ДП «ВК «Краснолиманська», у нього виникло професійне захворювання, що підтверджено Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, який було складено 27.06.2019 року, та в якому зазначено діагноз: хронічна попереково-крижова радикулопатія L5, S1 ліворуч в стадії загострення зі значними статико-динамічними порушеннями, м`язево-тонічним та больовим синдромами, рецидивуючий перебіг ( ( М 54.1.7), пневмоконіоз ЛН1-11 ст. та супутній діагноз: дифузний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба 11 ст. ГЛШ. 2 ст. СН 1 ст. 1 25.1.7 Ризик 2. Гіперметропія середнього ступеня правого ока, слабкого ступеня лівого ока. Н 52.0 Пресбіопія. Н 52.4 Викривлення носової перетинки.

12.12.2019 року йому було встановлено 3 групу інвалідності з 09.12.2019 року за профзахворюванням безстроково, за сукупністю 65% втрати працездатності з 09.12.2019 року та визначена потреба в медикаментозному , санаторно-курортному лікуванні.

Позивач вважає, що внаслідок професійного захворювання йому спричинена моральна шкода, яку позивач оцінює в 150000 грн . Позивач просить стягнути з відповідача на його користь у відшкодування моральної шкоди, спричиненої професійним захворюванням, 150000 грн.

Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на не доведення з боку позивача наявності протиправної поведінки відповідача. Окрім того, зазначив, що висновок МСЕК про відсоток відшкодування професійної працездатності не є підтвердженням факту спричинення моральної шкоди. Акт П-4 від 03.07.2019 року складений компетентною комісією із зауваженням, що на момент розслідування позивач не працює в шкідливих умовах з 23.05.2014 року, доказів на підтвердження фактів звернення позивача до медичних закладах матеріали справи не містять. ( а. с. 27-30).

Представник третьої особи Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області надали пояснення, в яких зазначили, що позивачу управлінням Фонду було призначено одноразову допомогу в разі стійкої втрати працездатності та призначена щомісячна страхова виплата. Просили справу розглянути без участі представника. 9 а.с. 22).

Позивач в судове засідання не з`явився, просив справу слухати у його відсутність ( а.с. 3).

Представник відповідача ДП « ВК «Краснолиманська» в судове засідання не з`явився, просив справу слухати без участі представника ( а.с. 32).

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про день і час слухання справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки не повідомили ( а.с. 34).

Суд розглянув справу за відсутності учасників справи, які належним чином повідомлені про день і час слухання справи, що відповідає положенням ст. ст. 128, 223 ЦПК України, з урахуванням поданих клопотань про розгляд справи за відсутності сторони, що , в свою чергу, не порушує прав та обов`язків учасників судової справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач з 13.12.1999 року по 26.02.2011 рік та з 21.03.2011 р. по 23.05.2014 рік перебував у трудових відносинах з відповідачем по справі, де працював в якості підземного прохідника з повним робочим днем в шахті ( а. с. 7-10).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в УВДФСС з 02.04.2010 року, має зареєстрований страховий випадок, що стався 04.07.1982 р.. За висновком МСЕК від 02.04.2010 р. серія ДОН-04 № 020454 потерпілому встановлена стійка втрата працездатності 20%, ( у зв`язку з травмою) з повторним оглядом 09.12.2019 р. ( а. с. 23-24).

Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного захворювання , затвердженого 23.07.2019 р. ОСОБА_1 встановлений діагноз професійного захворювання : хронічна попереково-крижова радикулопатія L5, S1 ліворуч в стадії загострення зі значними статико-динамічними порушеннями, м`язево-тонічним та больовим синдромами, рецидивуючий перебіг ( ( М 54.1.7), пневмоконіоз ЛН1-11 ст. та супутній діагноз: дифузний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба 11 ст. ГЛШ. 2 ст. СН 1 ст. 1 25.1.7 Ризик 2. Гіперметропія середнього ступеня правого ока, слабкого ступеня лівого ока. Н 52.0 Пресбіопія. Н 52.4 Викривлення носової перетинки. ( а. с. 11-12).

Професійне захворювання виникло внаслідок праці зі шкідливими умовами (пил переважно фіброгенної дії, кремнію діоксид кристалічний при вмісту вільного діоксиду кремнію від 10% до 70%; фізичне динамічне навантаження за участю м`язів нижніх кінцівок, рук та плечового поясу) ( а. с. 12-13).

Згідно висновку МСЕК серії 12ААА № 087680 ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності, ступінь втрати працездатності за сукупністю : 65% з 09.12.2019 року безстроково , з них первісно про профзахворюванню : 40% та 20% та повторно по травмі 5% визначена потреба у медикаментозному лікуванні ( а. с. 15).

Відповідно до ст.. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зав`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Законом України " Про охорону праці", а саме ч. 1 ст. 9 було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоров`я або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України " Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності" від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування.

Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обов`язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам ст.. 22 Конституції України.

Трудове законодавство не містить положень про звільнення підприємств з небезпечними й тяжкими умовами праці від відшкодування моральної шкоди, завданої їх працівникам такими умовами.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 " Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди" спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної ( немайнової ) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до ст.. 14 Закону України " Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" ( далі - Закону) до професійного захворювання належить захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов`язаних з роботою. Втрата потерпілим професійної працездатності завжди пов`язана з неможливістю виконувати роботу за своєю професією ( фахом), про що зазначається у висновку медичного органу, який видається потерпілому відповідно до вимог ч. 3 ст. 34 Закону.

Судом встановлено, що у зв`язку зі встановленням вперше у 2019 році у позивача профзахворювання 6 хронічна попереково-крижова радикулопатія L5, S1 ліворуч в стадії загострення зі значними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами, рецидивуючий перебіг ( ( М 54.1.7), пневмоконіоз ЛН1-11 ст. та втратою у зв`язку з цим професійної працездатності ( саме за профзахворюванням - 60%) , йому було заподіяно моральну шкоду , яка полягає в тому, що внаслідок вищезазначеного професійного захворювання - , у нього змінилися умови його життя, тобто знизилась життєва активність, систематичне нездужання, послаблення організму, переживання з приводу погіршання свого стану здоров`я.

Оскільки вказане професійне захворювання у позивача виникло у зв`язку з подовжувальним періодом роботи в шкідливих умовах, обумовлених впливом шкідливого фактору важкість праці - пил ,тобто у зв`язку з шкідливими умовами праці на підприємстві, суд приходить до висновку, що моральна шкода, яку зазнав позивач, є наслідком дій умов виробництва, пов`язаних з порушенням Закону України " Про охорону праці".

Вищезазначені вимоги законодавства, а також роз`яснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року " Про судову практику по справам про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди" пов`язують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зав`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Доводи представника відповідача в наданих суду запереченнях про те, що позивач з власної волі протягом тривалого часу виконував роботу в шкідливих умовах праці, не приймаються до уваги, оскільки, як встановлено судом, професійне захворювання позивача виникло не у зв`язку з тривалою працею останнього за професією, а у зв`язку з шкідливими умовами праці, тобто через порушення роботодавцем ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці», якими передбачений обов`язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

При цьому, добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці, не знімають з відповідача обов`язку виконати вимоги ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у вставленому законом порядку.

Доводи представника відповідача , про те, що в даному випадку тільки на медичні органи покладений обов`язок встановлення факту заподіяння моральної шкоди позивачу суд не може взяти до уваги, оскільки відповідно до п. 3.8 Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким нанесене ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням трудових обов`язків, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 22.11.1995 р. № 212, висновок МСЕК є одним із доказів, а не єдиним доказом, який розглядається в комплексі з іншими документами і наявними відомостями про потерпілого. Матеріали справи містять достатньо доказів щодо спричинення позивачеві в результаті ушкодження здоров`я, моральної шкоди й без висновку медичних органів.

Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і згідно ст.. 237-1 КЗпП України, роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України позивач має право на його відшкодування.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг, інтенсивність і тривалість психічних страждань, а також той факт, що професійна працездатність у зв`язку з професійним захворюванням втрачена на 60%, виходячи з принципів розумності та об`єктивності, вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 25000 грн .

Відповідно до ст.. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати : по сплаті судового збору - в розмірі 908 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.. 237-1 КЗпП України, ст. 23 ЦК України, ст.ст. 3,5,12,13,18, 258,260,265,268, 273 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства Вугільна Компанія « Краснолиманська» , третя особа: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Державного Підприємства Вугільна Компанія «Краснолиманська» код ЄРДПОУ 31599557, місцезнаходження: вул.. Перемоги,9 м. Родинське Донецької області, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , моральну шкоду у розмірі 25000 грн.

Стягнути з Державного Підприємства Вугільна Компанія «Краснолиманська» код ЄРДПОУ 31599557, місцезнаходження: вул.. Перемоги,9 м. Родинське Донецької області

на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: