Єдиний унікальний № 501/2820/21
Провадження № 2-зз/501/18/21
УХВАЛА

29 жовтня 2021 року м. Чорноморськ

Іллічівський міський суд Одеської області, суддя Тюмін Ю.О.

Учасники справи.

Позивач: ОСОБА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 .

За участю служби у справах дітей Чорноморської міської ради Одеської області.

Суть питання, що вирішується ухвалою

До суду звернувся ОСОБА_2 із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, які вжитті ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області 06.10.2021р.

Стислий виклад позиції позивача, відповідача.

Своє клопотання ОСОБА_2 мотивує тим, що позивачка характеризується грубістю, неповагою до особистості, розповсюдження неправдивої, спотвореної інформації серед знайомих щодо дітей, емоційно неврівноважена та схильна до фізичних образ, погроз, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові та психіці дітей. Вона маніпулює дітьми, нав`язує їм свою думку та почуття жалості до себе, що призводить до психологічної травми, що негативно впливає на дітей. З травня 2021р. позивачка не цікавиться дітьми, не давала допомоги на їх утримання, а навпаки своєю жорстокістю, насильством та не педагогічними методами травмує дітей.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав своє клопотання та просив його задовольнити, пояснив, що 24.05.2021р. позивачка, приїхала зі своєю матір`ю та братом, забрала свої речі та силоміць намагалась забрати дітей. Позивачка та її родичі намагались напоїти невідомою речовиною дітей та забрати їх з дому. ОСОБА_3 разом з братом закрилися у вольєрі та не підпускали позивачку та родичів до себе. Протягом літа ОСОБА_1 декілька разів приходила до нього з дітьми, і відбувалися сварки. Донька після сварок з матір`ю плакала та зверталася до нього по допомогу.

12.09.2021р. позивачка разом зі своїм братом черговий раз намагались силоміць забрати сина, однак відповідач став на заваді в наслідок чого на очах у дітей позивачка разом зі своїм братом побили його.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 заперечувала проти скасування заходів забезпечення позову, пояснила, що не бачиться з рідними дітьми. З травня 2021 року вона декілька разів приходила до будинку, де проживають чоловік з дітьми, однак час з дітьми в розважальних чи культурних заходах, на морі не проводила. За допомогою центру соціальних служб вона намагалась домовитись із відповідачем щодо участі кожного з них у житті дітей, однак відповідач відмовився від участі у процесі медіації.

Мотиви, з яких суд дійшов висновків, і закон, яким суд керувався

В провадженні Іллічівського міського суду Одеської області знаходиться цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей.

Ухвалою суду від 06.10.2021р., за заявою ОСОБА_4 , були вжиті заходи забезпечення позову шляхом:

- визначити місце та час спілкування ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_1 без присутності батька ОСОБА_2 до винесення судом рішення:

-щомісячно у вихідні дні: з 10-00 годин кожної першої суботи до 20-00 годин кожної першої неділі та з 10-00 годин кожної третьої суботи до 20-00 годин кожної третьої неділі та, коли випадає, з 10-00 годин кожної п`ятої суботи до 20-00 годин кожної п`ятої неділі;

-зобов`язати батька, ОСОБА_2 , передавати дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матері ОСОБА_1 , за місцем її проживання згідно визначеного судом часу спілкування.

ОСОБА_2 звернувся до суду із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову.

В обґрунтування свого клопотання відповідач надав суду:

- витяг з ЄРДР про кримінальне провадження №0000358 від 16.09.22021р., в якому вказано, що 15.09.2021р. до ЧЧ ВП№2 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_2 , про те, що 12.09.2021р. перебуваючи за адресою с.малодолинське, АДРЕСА_1 ОСОБА_7 (брат ОСОБА_1 )наніс йому тілесні ушкодження (а.с.8);

- акт обстеження домоволодіння по АДРЕСА_1 ; в якому вказано, що ОСОБА_8 в вказаному домоволодінню не проживає та її особисті речі відсутні (а.с.10);

- висновок за результатами психологічних дослідницьких робіт ОСОБА_6 , який складений Чорноморським міським центром соціальних служб Одеського району Одеської області, в якому зазначено, що ОСОБА_9 знаходиться у субдепресивному стані та психологічно травмована відносинами, які склалися між батьками протягом тривалого періоду та відсутністю почуття безпеки в родинні (а.с.11-12);

- висновок за результатами психологічних дослідницьких робіт ОСОБА_6 , який складений Чорноморським міським центром соціальних служб Одеського району Одеської області, в якому зазначено, що ОСОБА_10 життєво необхідна спокійна та доброзичлива атмосфера у родині. Батьки повинні усвідомлювати негативний вплив на дітей непорозумінням, яке склалось між ними. За умови неможливості спільного проживання, батькам необхідно знайти оптимальні засоби взаємодії з донькою та сином, які не будуть спричиняти подальше психологічне травмування дітей (а.с.13);

- медичні довідки (а.с.14);

- акт судово-медичного дослідження №73/143 від 14.09.2021р. про те, що у ОСОБА_2 були виявлені тілесні ушкодження (а.с.17);

- заява ОСОБА_6 від 20.10.2021р. про те, що вона не бажає бачитись, спілкуватись або їздити разом з матір`ю ОСОБА_11 (а.с.21

Позивачка ОСОБА_1 в обгрунтування своїх заперечень проти скасування заходів забезпечення позову надала суду:

- акт судово-медичного дослідження №1760/393 від 14.09.2021р.про нанесення їй легких тілесних ушкоджень;

- лист Чорноморського відділу ДВС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання ухвали суду від 12.10.2021р. по справі 501/2820/21 (а.с.42).

Ч.1 ст. 151 ЦПК України передбачає, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява N 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Вислухавши в судовому засіданні сторін суд дійшов висновку, що позивач та відповідач діють не в інтересах дітей, між сторонами існують особисті неприязні відносини, які дуже чітко відчувають діти та страждають від цього, що також підтверджено висновками за результатами психологічних дослідницьких робіт Чорноморського міського центру соціальних служб Одеського району Одеської області, а тому примусове втручання у відносини між батьками та їх дітьми, до вирішення спору по суті, шляхом вжитих судом заходів забезпечення позову лише погіршує ситуацію та шкодить інтересам дітей, з якими батьки не налагодили гармонійні відносини, засновані на взаємоповазі та довірі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153, 259-260 ЦПК, суд

У Х В А Л И В:

Задовольнити клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

Скасувати заходи забезпечення позову, які були вжиті ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 06.10.2021 р. по цивільній справі № 501/2820/21 шляхом визначення місця та часу спілкування ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_1 без присутності батька у визначені дні.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.О. Тюмін