Справа № 276/33/19
Провадження по справі №2/276/166/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2021 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Збаражського А.М., з участю:

секретаря судового засідання Процюк О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача Клименко Т.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

10.01.2019 ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 30.06.2021, просила стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області на її користь заборгованість із заробітної плати премію в сумі 11899,00 грн, яка не виплачена за період роботи з листопада 2015 року по вересень 2016 року, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.01.2018 року (з наступного робочого дня після звільнення) з урахуванням середньоденної заробітної плати в сумі 565,87 грн по день ухвалення судом рішення, а також моральну шкоду в розмірі 5000,00 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що наказом директора Володарсько-Волинської міжрайонної виконавчої дирекції Житомирського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності №22-к від 10.12.2015 року її було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану. Рішенням Володарсько-Волинського районного суду від 20.09.2016 вказаний наказ скасовано. 29.12.2017 ОСОБА_1 було звільнено з посади провідного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку та звітності Хорошівського відділення управління виконавчої дирекції Фонду у Житомирській області, у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників, однак в день звільнення розрахунок з нею в повному обсязі не проведено, зокрема не виплачено премію за період роботи з листопада 2015 року по вересень 2016 року. Вказала, що роботодавцем не враховано те, що рішенням суду скасовано догану, а тому відсутні підстави не нараховувати та не виплачувати премію. 22.11.2018 вона звернулася до відповідача із заявою про виплату премії за період з грудня 2015 року по жовтень 2016 року, однак відповіді до цього часу не отримала. Оскільки при звільненні позивача з роботи не було виплачено премію, а тому розрахунок в повному обсязі не здійснено, у зв`язку з чим просила також стягнути середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні. Крім цього, ОСОБА_1 посилається на заподіяння їй моральних страждань, які виразились у душевних хвилюваннях, занепокоєнні, розчаруванні, відчутті несправедливості, погіршенні стану здоров`я, психологічному стресі, вона була змушена звертатися за медичною допомогою до лікаря, а тому просила суд стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 5000,00 гривень.

Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду від 15.01.2019 року відкрито провадження у справі.

31.01.2019 відповідачем подано відзив, в якому останній заперечив проти задоволення позовних вимог. Зазначає, що з посади, що вказана в наказі про застосування дисциплінарного стягнення, ОСОБА_1 була звільнена 31.07.2017, в цей день з нею було проведено весь розрахунок при звільненні. Також, при звільненні 19.12.2018, з позивачем проведено повний розрахунок. Крім цього, управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області не є належним відповідачем у справі, оскільки вказане управління не було роботодавцем позивача в період 2015-2016 років. З цих підстав просить закрити провадження у справі та відмовити у задоволенні позову.

11.02.2019 ОСОБА_1 подала до суду відповідь на відзив, в якому зазначила, що Хорошівську міжрайонну виконавчу дирекцію обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності реорганізовано, а її правонаступником є відповідач, а тому просила задовольнити позов у повному обсязі.

20.02.2019 відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив, згідно з якими управління є правонаступником, однак не у всіх випадках, даний випадок є виключенням. Роботодавцем юридичною особою було Житомирське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, а не управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області. З позивачем при звільненні роботодавець провів всі необхідні розрахунки та виплати. Письмових претензій та заяв щодо належних до виплати суми при звільненні від ОСОБА_1 не надходило, як і протягом роботи після скасування наказу про застосування до неї догани.

Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду від 13.08.2020 року після повторного автоматизованого розподілу справу прийнято до провадження судді Збаражського А.М. та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 10.08.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримала позовні вимоги, з підстав наведених у позові та відповіді на відзив, просили їх задовольнити.

Представники відповідачів заперечили проти задоволення позовних вимог з підстав, наведених у відзиві на позов, запереченнях на відповідь на відзив.

Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, вислухавши учасників справи, оцінивши всі зібрані по справі докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала у Володарсько-Волинській міжрайонній виконавчій дирекції Житомирського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на посаді провідного спеціаліста.

Наказом директора Володарсько-Волинської міжрайонній виконавчій дирекції Житомирського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності №22-к від 10.12.2015 ОСОБА_1 за недбале відношення до виконання посадових обов`язків, невиконання розпоряджень директора, вживання спиртних напоїв на робочому місці в робочий час, було притягнено до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану (а.сп.9).

Рішенням Володарсько-Волинського районного суду від 20.09.2016 у справі № 276/458/16-ц вказаний наказ було скасовано, рішення суду набрало чинності 10.10.2016 (а.сп.11-12).

Згідно наказу №46-ос від 16.08.2016 Володарсько-Волинську міжрайонну виконавчу дирекцію Житомирського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності перейменовано на Хорошівську міжрайонну виконавчу дирекцію Житомирського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

26.07.2017 ОСОБА_1 звернулася до роботодавця із заявою про звільнення її з роботи 31.07.2017 в порядку переведення до Хорошівського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області з виплатою компенсації за невикористану основну та додаткову відпустку (а.сп.105).

Відповідно до наказу директора Хорошівської міжрайонної виконавчої дирекції Житомирського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності №21-к від 27.07.2017 звільнено провідного спеціаліста ОСОБА_1 із займаної посади в порядку переведення до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області. (а.сп.106).

Наказом начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області від 227-к №01.08.2017 ОСОБА_1 прийнято на посаду провідного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку та звітності Хорошівського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області з 01.08.2017 в порядку переведення.

Згідно з наказом №442-к від 19.12.2017 ОСОБА_1 звільнено з посади 29.12.2017 у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до наказів про преміювання та розрахункових відомостей за період з грудня 2015 року по вересень 2016 року ОСОБА_1 не нараховувалась та не виплачувалась премія. Також наказом №26-к від 28.10.2016 року вирішено преміювати працівників Хорошівської міжрайонної виконавчої дирекції, в тому числі позивача, у розмірі 50 % посадового окладу (а.сп. 126-156).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано стягнення у вигляді догани (стаття 147 КЗпП України).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

За змістом частини другої статті 2 цього Закону, у структурі заробітної плати передбачена додаткова заробітна плата, яка є винагородою за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість i за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні i компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань i функцій.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідач в обґрунтування заперечень проти позову посилається на те, що управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області не є належним відповідачем у справі, оскільки вказане управління не було роботодавцем позивача в період 2015-2016 років. Зазначає, що виконавча дирекція Житомирського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності припинена ще до подання позову.

Вказані доводи відповідача суд вважає безпідставними, оскільки спірні правовідносини допускають правонаступництво.

Так, відповідно до статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно з частинами 1, 5 ст.104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області зареєстроване як юридична особа 03.05.2017 року. До складу відокремлених структурних підрозділів, зокрема, входить Хорошівське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житотмирській області.

Крім цього, згідно інформаційної довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань правонаступником Житомирського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, яке припинено 31.01.2018 року, є Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області (а.сп.205-207).

Будь яких доказів на підтвердження того, що відповідач є правонаступником лише певних прав та обов`язків, а не всіх, суду не надано та такі відсутні в матеріалах справи, а тому доводи відповідача суд оцінює критично.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на те, що з нею в день звільнення, а саме 29.12.2017, виплату заробітної плати не проведено в повному обсязі, про що свідчить повідомлення Хорошівського відділення Фонду соціального страхування України у Житомирській області від 27.12.2017 №398 про нараховані суми при звільненні, де відсутні дані про нараховані премії за період роботи з листопада 2015 року по вересень 2016 року. Зазначає, що відповідно до ст. 188 ЦПК України виплата премії є похідною позовною вимогою, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної), що міститься в рішенні Володарсько-Волинського районного суду від 20.09.2016 у справі № 276/458/16-ц, яким визнано незаконним та скасовано наказ від 10.12.2015 року №22-к про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення. Як наслідок, необхідно було виплатити премію за період протягом строку дії дисциплінарного стягнення.

З такими доводами суд не погоджується з наступних підстав.

Так, наказом директора Володарсько-Волинської міжрайонній виконавчій дирекції Житомирського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності №22-к від 10.12.2015 ОСОБА_1 за недбале відношення до виконання посадових обов`язків, невиконання розпоряджень директора, вживання спиртних напоїв на робочому місці в робочий час, було притягнено до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану. Разом з цим, в даному наказі відсутні будь які рішення чи висновки про позбавлення премії ОСОБА_1 внаслідок застосування до неї догани. Також, законодавством, яке регулює трудові відносини, не передбачено прямого обов`язку роботодавця з власної ініціативи відновити виплату премії за період застосування дисциплінарного стягнення, коли такий захід визнано протиправним та скасовано. Тому, твердження позивача про те, що обов`язок нарахувати і виплатити їй премію у разі скасування догани покладається на відповідача безпідставні.

Крім того, у справі № 276/458/16-ц ОСОБА_1 не заявляла вимоги про виплату не нарахованої премії за час дії догани, а лише просила відшкодувати моральну шкоду, яку обґрунтовувала, в тому числі, невиплатою їй премії.

В рішенні Володарсько-Волинського районного суду від 20.09.2016 у справі № 276/458/16-ц суд стягнув з відповідача на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2000,00 гривень, зазначивши, що після накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення вона була позбавлена прав на преміювання, яке щомісячно проводилось в дирекції Фонду. Цим рішенням не зобов`язано роботодавця вирішити питання про нарахування і виплату премії позивачу.

З огляду на викладене, у відповідача не виникло обов`язку нарахувати і виплатити ОСОБА_1 премії за минулий період після постановлення судом рішення від 20.09.2016. Водночас, вказаним судовим рішенням вже захищено право позивача на отримання доплати шляхом задоволення її вимоги про відшкодування моральної шкоди, яка виразилась, зокрема, у невиплаті премії.

Розрахунковими відомостями по заробітній платі працівників Володарсько-Волинської міжрайонній виконавчій дирекції за період з грудня 2015 року по вересень 2016 року підтверджується, що позивачу не нараховувались премії (а.сп.134-152). Докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 було нараховано премію за спірний період в матеріалах справи відсутні, а тому при її звільненні роботодавець провів розрахунок відповідно до вимог трудового законодавства.

Що стосується розрахунку розміру премії, наданого позивачем, то суд вважає його необгрунтованим.

Так, постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 25.12.2003 №127 затверджено Положення про умови оплати та стимулювання праці працівників Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі у тексті Положення). Зазначене Положення визначає умови оплати та стимулювання праці працівників апарату Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, зокрема, виконавчих дирекцій відділень Фонду в областях, районних (міжрайонних), міських виконавчих дирекцій відділень Фонду.

Згідно п.1.2, 1.3 Положення працівникам Фонду виплачується премії за результатами роботи. Фінансування витрат на виплату працівникам посадових (місячних) окладів, надбавок, доплат, премій та матеріальної допомоги, передбачених Положенням, здійснюється за рахунок фонду оплати праці в межах асигнувань по статті «Оплата праці».

Пунктом 4.1 передбачено, що преміювання працівників Фонду здійснюється відповідно до їх особистого внеску в загальні результати роботи Фонду. Преміювання працівників здійснюється в межах коштів на преміювання, які утворюються у розмірі тримісячного фонду оплати праці та економії фонду оплати праці. Видатки на преміювання працівників Фонду передбачаються у кошторисах виконавчих дирекцій Фонду на поточний рік.

Відповідно до п.4.3 премії не виплачуються працівникам, які були притягнуті до дисциплінарної відповідальності, протягом строку дії дисциплінарного стягнення.

Розмір премії кожного працівника залежить від його особистого вкладу в загальні результати, але не може бути більше, ніж середньомісячна заробітна плата працівника за результатами роботи за рік (пункт 4.2). Преміювання працівників здійснюється щомісячно за якісне, своєчасне і в повному обсязі виконання завдань, встановлених функціональними обов`язками, а також з урахуванням ініціативи, особистого внеску в загальні результати роботи (п. 4.8).

Відповідно до Положення про преміювання директорів, працівників міських, районних та міжрайонних виконавчих дирекцій Житомирського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженого 19.04.2016, преміювання працівників здійснюється за наказом директора виконавчої дирекції за якісне, своєчасне і в повному обсязі виконання завдань, встановлених функціональними обов`язками, за окремими дорученнями керівництва, а також з урахуванням ініціативи, особистого внеску в загальні результати (п.1.2). Премія нараховується на посадовий оклад з урахуванням надбавок за високі досягнення в праці та за вислугу років, а також за складність, напруженість у роботі, що встановлюється робітникам за фактично відпрацьований час (п.1.3). Оцінку якості виконання службових обов`язків і завдань, а також розмір нарахованої премії визначає директор виконавчої дирекції обласного відділення, по працівникам директори міських, районних та міжрайонних виконавчих дирекцій.

З аналізу вказаних положень премія не є обов`язковою виплатою, а залежить від особистого вкладу працівника за результатами роботи, фінансування роботодавця, в межах коштів на преміювання, а також від оцінки якості виконання службових обов`язків і завдань, яку проводить директор.

Відповідно до наказів про преміювання від: 28.12.2015 №26-к, 25.01.2016 №2-к, 29.03.2016 №8-к, 29.04.2016 №9-к, 13.05.2016 №10-к, 30.08.2016 №19-к, 29.09.2016 №23-к, кожним наказом директором виконавчої дирекції визначалися конкретні працівники Володарсько-Волинської міжрайонній виконавчій дирекції для преміювання, а також розмір премії для цих працівників.

Ураховуючи, що остаточне рішення щодо розміру щомісячної премії працівникам Володарсько-Волинської міжрайонній виконавчій дирекції приймає директор, з урахуванням особистого вкладу працівника за результатами роботи, в межах коштів на преміювання, суд не вправі втручатися у дискреційні повноваження директора виконавчої дирекції та самостійно визначати розмір премій. Розрахунок премії, наданий позивачем є суб`єктивним та ґрунтується на припущеннях, відповідно до розміру премій, які виплачувались іншим працівникам в аналогічний період, що не узгоджується з Положенням про преміювання працівників установи.

Відтак, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача невиплаченої премії у розмірі 11899,00 гривень.

Крім того, суд зазначає , що позивачем пропущено тримісячний строк звернення до суду.

Так, статтею 233 КЗпП України передбачено строки звернення до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду за вирішенням трудових спорів. У частині першій зазначеної статті передбачено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Разом з тим, у частині другій цієї статті зазначено, що в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Проаналізувавши зміст частини другої статті 233 КЗпП України слід дійти висновку про те, що в разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, не обмежується будь-яким строком.

Водночас, премія, яка виплачується на підставі відповідного рішення керівника установи та в межах фонду преміювання за результатами роботи конкретного працівника, в спірний період роботодавцем не була призначена та не нараховувалась ОСОБА_1 , а тому частина друга статті 233 КЗпП України в даному випадку не підлягає застосуванню.

Про можливе порушення свого права ОСОБА_1 дізналася при постановленні Володарсько-Волинським районним судом рішення від 20.09.2016 у справі № 276/458/16-ц, однак до суду звернулася лише в січні 2019 року.

Згідно зі статтею 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

З огляду на те, що судом не встановлено порушень з боку роботодавця при проведенні розрахунку при звільненні ОСОБА_1 , вказане не доведено позивачем, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки при звільненні, а також моральної шкоди на користь ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 76-79, 81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 : адреса проживання: АДРЕСА_1 ; код РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області, адреса місцезнаходження: майд.Корольова, 2, м.Житомир; .

Повний текст рішення складено 04.11.2021.

Суддя А.М. Збаражський