Справа № 466/7237/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2021 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді Донченко Ю.В.

секретаря судового засідання Пилипців-О.-І.І.

Справа № 466/7237/18

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про вселення та визначення порядку користування будинком і земельною ділянкою

за участі представника позивача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4 , відповідача ОСОБА_2 ,-

в с т а н о в и в:

05.09.2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Львова з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради про вселення та визначення порядку користування будинком і земельною ділянкою, в якій просить суд ухвалити рішення, яким усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом вселення ОСОБА_1 до житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; встановити порядок користування будинком з приналежними господарськими спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 та земельною ділянкою між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що будинок з приналежними до нього господарськими спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 під час перебування в зареєстрованому шлюбі було придбано матір`ю позивача - ОСОБА_5 та батьком - ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 15 лютого 1964 року, посвідченого виконкомом Ряснянської сільської ради Яворівського району Львівської області.

Після смерті матері 17 квітня 2001 року, у 2002 році позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 7/18 частин спадкового майна, що складалося з: житлового будинку АДРЕСА_1 . Житловий будинок складався з двох кімнат та кухні. Житлова площа будинку становила 33,6 кв. м. До будинку також відносилось: цегляний гараж «В», дерев`яний сарай «Г», цегляна літня кухня «Д», цегляний сарай «Ж», цегляний навіс «З, К», дерев`яна вбиральня «Е», металева сітка огорожа № 1,2,4,5, металеві ворота № 3. Згідно реєстраційного посвідчення від 19.11.2002 року серії НОМЕР_1 , виданого Львівським обласним БТІ та ЕО, будинок в АДРЕСА_1 в частині 7/18 зареєстрований за ОСОБА_1 в реєстровій книзі № 2 за реєстровим № 271. 11/18 частини успадкував батько.

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача ОСОБА_6 подарував братові - ОСОБА_7 11/18 (одинадцять вісімнадцятих) частин житлового будинку АДРЕСА_1 згідно Договору дарування частини житловою будинку від 25 червня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Суховою О.І. та зареєстрованого за №4014.

В 2005 році батько помер.

Згідно відомостей з Інформаційної довідки № 132509306 від 30.07.2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта нерухомого майна, будинок за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності (реєстраційний номер майна 6998692): ОСОБА_1 у розмірі 7/18 частки; ОСОБА_7 у розмірі 11/18 частки.

Як вбачається із зазначеної інформаційної довідки, загальна площа будинку становить 190.00 кв.м.. житлова площа становить 144,2 кв. м., площа земельної ділянки 1231,4 кв.м. Також зазначається, що до прибудови та надбудови житловий будинок складався з двох житлових кімнат житловою площею 33,6 кв.м та кухні (43,3 кв.м.). Прибудова та надбудова здійснена ОСОБА_7 , за кошти батьків, згідно розпорядження Шевченківської районної адміністрації від 15.03.2004 р. за № 233 (добудовано чотири житлові кімнати житловою площею 110,6 кв.м. та кухні, загальною площею 146,7 кв. м).

Зі змісту цього розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради №233 від 15 березня 2004 року «Про узаконення самовільного будівництва» вбачається, що воно було видано за результатами розгляду заяви ОСОБА_7 , в якій він просив узаконити за ним самочинно проведені прибудову розміром 5,5x11,0 м та надбудову розміром 11,0x11,0 м до будинку АДРЕСА_1 .

ОСОБА_7 не був власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 при проведені ним самовільного будівництва. Однак, згідно Договору дарування частини житлового будинку від 25 червня 2004 року посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Суховою О.І. та зареєстрованого за №4014 ОСОБА_7 також була подарована самочинна добудова під, літ А-2. А1-2.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 25 грудня 2013 року по справі № 2-2832/11, визнано недійсним договір дарування частини житлового будинку АДРЕСА_1 , який був укладений 25 серпня 2004 року між ОСОБА_6 і ОСОБА_7 та посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Суховою О. І. і зареєстрований в реєстрі за №4 в частині дарування житлової прибудови А-2 та житлової надбудови А1-2 до вищевказаного будинку, скасовано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 4771890, який виданий 17 вересня 2004 року ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», про реєстрацію права власності 11/18 частин житлового будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_7 . Також визнано за ОСОБА_7 право власності на житлову прибудову А-2 та житлову надбудову А1-2 до житлового будинку АДРЕСА_1 .

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 02 липня 2014 року по справі №466/2832/11, рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 25 грудня 2013 року в частині визнання за ОСОБА_7 права власності на житлову прибудову А-2 та житлову надбудову А1-2 до житлового будинку АДРЕСА_1 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Суд апеляційної інстанції виходив з того, що здійснена прибудова та надбудова не були зареєстровані у встановленому на той час порядку - в міській інспекції Держархбудконтролю.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер брат позивача ОСОБА_7 . На даний час в будинку за адресою: АДРЕСА_1 проживає братова дружина - ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 чинить позивачу перешкоди у користуванні будинком за адресою: АДРЕСА_1 . Незважаючи на те, що ОСОБА_2 ще не оформила у встановленому законом порядку право власності на частку після смерті чоловіка брата позивача, та те, що позивач є законним власником 7/18 частин житлового будинку, ОСОБА_1 не має доступу до будинку. ОСОБА_2 не допускає до будинку, а неодноразові звернення до відповідача для мирного врегулювання спору не дали належного результату.

Таким чином, позивач звернулась до суду із даним позовом, з вимогою про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення та встановлення порядку користування будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки іншим способом захистити своє право власності не може.

В судовому засіданні представник позивача, адвокат Білик П.Б. позовні вимоги підтримав повністю, надавши пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Просить позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов заперечили, підтримавши письмовий відзив та додаткові письмові пояснення, долучені до матеріалів справи. Просили у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами наступне.

Будинок за адресою: АДРЕСА_1 з приналежними до нього господарськими спорудами було придбано матір`ю позивача - ОСОБА_5 та батьком - ОСОБА_6 під час перебування в зареєстрованому шлюбі на підставі договору купівлі-продажу від 15 лютого 1964 року, посвідченого виконкомом Ряснянської сільської ради Яворівського району Львівської області.

Після смерті матері позивача - ІНФОРМАЦІЯ_3 , позивач ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 7/18 частин спадкового майна, що складалося з: житлового будинку АДРЕСА_1 . Житловий будинок складався з двох кімнат та кухні. Житлова площа будинку становила 33,6 кв. м. До будинку також відносилось: цегляний гараж «В», дерев`яний сарай «Г», цегляна літня кухня «Д», цегляний сарай «Ж», цегляний навіс «З, К», дерев`яна вбиральня «Е», металева сітка огорожа № 1,2,4,5, металеві ворота № 3 (том 1 а.с.8).

Згідно реєстраційного посвідчення від 19.11.2002 року серії НОМЕР_2 , виданого Львівським обласним БТІ та ЕО, будинок в АДРЕСА_1 в частині 7/18 зареєстрований за ОСОБА_1 на підставі свідоцтво про право на спадщину за заповітом в реєстровій книзі № 2 за реєстровим № 271 (том 1 а.с.10).

Разом з тим 11/18 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 успадкував батько ОСОБА_6 .

Так, батько позивача ОСОБА_6 подарував брату позивача ОСОБА_7 11/18 частини житлового будинку АДРЕСА_1 згідно договору дарування частини житлового будинку, який був укладений 25 серпня 2004 року між ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Суховою О.І. та зареєстрований за №4014 (том 1 а.с. 11).

Відтак, згідно Інформаційної довідки № 132509306 від 30.07.2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта нерухомого майна, будинок за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності (реєстраційний номер майна 6998692): ОСОБА_1 у розмірі 7/18 частки; ОСОБА_7 у розмірі 11/18 частки (том 1 а.с.16).

З вказаної вище Інформаційної довідки № 132509306 від 30.07.2018 року вбачається, що загальна площа будинку (кв.м.) 190,0, житлова площа (кв.м.):144,2, площа земельної ділянки (кв.м.): 1231,4. До прибудови та надбудови житловий будинок складався з двох житлових кімнат житловою площею 33,6 кв.м. та кухні. (загальна площа 43,3 кв.м.) Прибудова та надбудова здійснена ОСОБА_7 згідно Розпорядження Шевченківської рай адміністрації від 15.03.2004 р. за №233 (добудовано чотири житлові кімнати житловою площею 110,6 кв.м. та кухні, загальною площею 146,7 кв.м.). В даний час будинок складається з шести житлових кімнат житловою площею 144,2 кв.м та двох кухонь. Земельна ділянка по фактичному користуванню.

Розпорядженням Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 15.03.2004 року №233 «Про узаконення самовільного будівництва» було погоджено подальшу експлуатацію самовільно проведених ОСОБА_7 прибудови розм. 5,5 м х 10,0 м., надбудови розм. 11,0 м х 11,0 м до буд. АДРЕСА_1 згідно з проектними пропозиціями, та зобов`язано його отримати в головному управлінні архітектури та містобудування вихідні дані на проектування, розробити через ліцензовану проектну організацію робочу документацію та погодити її у встановленому порядку, зареєструвати проведене будівництво в міській інспекції Держархбудконтролю, вирішити пита ння землекористування, оформити у встановленому порядку акт вводу в експлуатацію (том 1 а.с.17).

Крім того, рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 25 грудня 2013 року у цивільній справі №2-2832/11, договір дарування частини житлового будинку, який був укладений 25 серпня 2004 року між ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Суховою О.І. було визнано недійсним в частині дарування житлової прибудови А-2 та житлової надбудови А1-2 до вищевказаного будинку, а також скасовано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №4771890, який був виданий 17 вересня 2004 року обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про реєстрацію права власності 11/18 частин житлового будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_7 . Визнано за ОСОБА_7 право власності на житлову прибудову А-2 та житлову надбудову А1-2 до житлового будинку АДРЕСА_1 (том 1 а.с. 18-21).

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 02 липня 2014 року по справі №466/2832/11, рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 25 грудня 2013 року в частині визнання за ОСОБА_7 права власності на житлову прибудову А-2 та житлову надбудову А1-2 до житлового будинку АДРЕСА_1 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог (том 1 а.с.22-26).

Відтак, за життя вказані в Розпорядженні Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 15.03.2004 року №233 «Про узаконення самовільного будівництва» обов`язки ОСОБА_7 виконати не встиг, а відповідгно не зміг ввести в експлуатацію збудовані ним прибудову та надбудову до житлового будинку АДРЕСА_1 , та здійснити державну реєстрацію права власності на таке будівництво, й, відповідно одержати правовстановлюючі документи на них.

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 05.03.2020 року, визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 право власності на 11/18 житлового будинку АДРЕСА_1 , що складається з двох кімнат та кухні, загальною площею 43,30 кв. м, житловою площею 33,60 кв. м. Визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 право забудовника щодо збудованих ОСОБА_7 прибудови та надбудови до житлового будинку АДРЕСА_1 , у складі чотирьох житлових кімнат житловою площею 110,6 кв. м та кухні, загальною площею 146,7 кв. м, з правом їх здачі в експлуатацію та отримання на своє ім`я документів, що посвідчують право власності.

Отже, позивачу ОСОБА_1 належить на праві приватної спільної часткової власності 7/18 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , а відповідачу ОСОБА_2 належить на праві приватної спільної часткової власності у розмірі 11/18 частки житлового будинку АДРЕСА_1 .

Так, з урахуванням часток співвласників у праві спільної часткової власності, суд приходить до висновку, що позивач має право користуватися житловим будинком АДРЕСА_1 .

Крім того, відповідно до Висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної, земельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи №6562 від 25 серпня 2021 року, визначено порядок користування між власниками ОСОБА_1 , яка володіє часткою у розмірі 7/18 та власником ОСОБА_2 , яка володіє часткою у розмірі 11/18 у праві спільної часткової власності будинком та приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до їх часток, по двох варіантах (том 2 а.с.3-19).

Згідно другого варіанту, співвласнику ОСОБА_1 (7/18 ід.ч.) пропонується надати в користування наступні приміщення житлового будинку (див. приміщення позначені зеленим кольором на схемі №2 на сторінці 11):

На першому поверсі:

- коридор 1-1 площею 3,1 кв.м.;

- житлову кімнату 1-2 площею 16,7 кв.м. на площі якої необхідно провести перепланування та переобладнання і облаштувати внутрішньоквартирний коридор, з якого влаштувати дверний Проріз для входу в житлову кімнату 2-4, санвузол площею 3,8 кв.м. та житлову кімнату площею 10,0 кв.м.;

- житлову кімнату 1-3 площею 16.9 кв.м. ;

- кухню 1-4 площею 6,6 кв.м.;

- житлову кімнату 2-4 площею 24,4 кв.м. у якій закласти дверний проріз у коридор 2-1.

Всього співвласнику ОСОБА_1 (7/18 ід.ч.) пропонується надати в користування приміщення житлового будинку площею - 67,7 кв.м., що менше ідеальної частки в загальній площі житлового будинку на 6,2 кв.м.

Співвласнику ОСОБА_2 (11/18 ід.ч.) пропонується надати в користування наступні приміщення житлового будинку (див. приміщення позначені жовтим кольором на схемі №2 на сторінці 11):

На першому поверсі.

- коридор 2-1 площею 10,9 кв.м. у якому закласти дверний проріз у житлову кімнату 2-4;

- ванну 2-2 площею 4,5 кв.м.;

- кухню 2-3 площею 8,7 кв.м.

Всього на першому поверсі 24,1 кв.м.

На другому поверсі:

- житлову кімнату 2-5 площею 50,7 кв.м.;

- коридор 2-6 площею 12,0 кв.м.;

- житлову кімнату 2-7 площею 17,9 кв.м.;

- житлову кімнату 2-8 площею 17,6 кв.м.

Всього на другому поверсі 98,3 кв.м.

Всього співвласнику ОСОБА_2 (11/18 ід.ч.) пропонується надати в користування приміщення житлового будинку площею - 122,4 кв.м., що більше ідеальної частки в загальній площі житлового будинку на 6,2 кв.м.

Даним варіантам порядку користування житловим будинком відповідає один варіант порядку користування співвласниками господарськими будівлями, який є наближеним до розміру часток співвласників у оціночній вартості господарських будівель. Приналежні до житлового будинку господарські споруди: огорожі №1, №2, №4, №5, ворота №3 пропонується залишити у спільному користуванні співвласників.

Співвласнику ОСОБА_1 (7/18 ід.ч.) пропонується надати в користування наступні господарські будівлі (див. будівлі позначені зеленим кольором на схемі №3 на сторінці 12): сарай «Ж», гараж «В», навіс «З».

Співвласнику ОСОБА_2 (11/18 ід.ч.) пропонується надати в користування наступні господарські будівлі (див. будівлі позначені жовтим кольором на схемі №3 на сторінці 12): сарай «Г», літню кухню «Д», навіс «К».

Встановити технічну можливість та надати варіанти порядку користування співвласниками земельною, на якій розташований житловий будинок АДРЕСА_1 , що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно до їх часток у праві спільної часткової власності не надається можливим(том 2 а.с.3-19).

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтями 317, 319 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до висновків Верховного Суду України викладених у постанові від 16 січня 2012 р. у справі № 6-57цс11 - у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм житловим приміщенням, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод.

У відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Проаналізувавши вищевказані норми закону та як встановлено в судовому засіданні, відповідач ОСОБА_2 перешкоджає позивачу користуватися належній їй на праві часткової власності 7/18 частки житлового будинку АДРЕСА_1 .

Виходячи з характеру спірних відносин, є підстави для задоволення позову ОСОБА_1 щодо усунення перешкод в користуванні будинком шляхом вселення, оскільки позивач має намір вселитись та проживати в будинку, виникнення між сторонами суперечок щодо користування майном, а тому визначений позивачем спосіб захисту є правомірним та має за мету відновити порушені права позивача, як співвласника на реалізацію в повній мірі права власності на об`єкт нерухомого майна та припинення порушень з боку відповідача в майбутньому.

Окрім зазначеного, в даній ситуації суд звертає увагу на те, що статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У п.26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п.23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обв`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Крім того, в силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача підлягає розмір судових витрат, сплачених позивачем при зверненні з позовною заявою до суду.

У зв`язку з наведеним, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 1409,60 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.13,76,81,82,83,89,95,247,263,265,268 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити повністю.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні 7/18 частки житлового будинку АДРЕСА_1 шляхом вселення до житлового будинку АДРЕСА_1 .

Встановити порядок користування будинком з приналежними господарськими спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 та земельною ділянкою між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 згідно другого варіанту порядку користування житловим будинком АДРЕСА_1 , визначеного Висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної, земельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи №6562 від 25 серпня 2021 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1409,60 (одну тисячу чотириста дев"ять гривень шістдесят копійок) сплаченого судового збору.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , 1959 року народження; ІПН НОМЕР_3 , проживає: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , 1964 року народження; проживає: АДРЕСА_1

Третя особа: Шевченківська района адміністрація Львівської міської ради: м.Львів, вул.Липинсьеого, 11, .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 12 листопада 2021 року.

Суддя Ю. В. Донченко