Дата документу 09.11.2021 Справа № 335/8225/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/3836/21 Головуючий у 1-й інстанції: Бредіхіна Ю.Ю.
Є.У.№ 335/8225/21 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Дашковської А.В.,

секретар: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про забезпечення доказів за участі заінтересованої особи Першої Запорізької державної нотаріальної контори,

за апеляційною скаргоюАкціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10 вересня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року АТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду із заявою про забезпечення доказів. Зазначав, що 30.08.2018 між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, за яким остання отримала грошові кошти в розмірі 13 000,00 грн. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 померла, заборгованість за кредитом не сплатила. В порядку, визначеному статті 1281 ЦК України, Банк пред`явив вимогу до спадкоємців боржника, яка зареєстрована в Першій Запорізькій державній нотаріальній конторі за № 1477/02-14 та долучена до спадкової справи № 275/2019. Оскільки спадкоємці заборгованість позичальника не сплатили, 12.03.2021 Банк звернувся до нотаріальної контори із запитом про надання інформації щодо спадкоємців боржника та оформлення ними свідоцтва про право на спадщину, проте листом від 18.06.2021 за №2122/02- 04 нотаріальна контора повідомила, що запитувана інформація може бути надана лише на обґрунтовану вимогу суду.

Посилаючись на вказані обставини Банк просив суд на підставі ст.с.84,116-118 ЦПК України витребувати у Першої Запорізької державної нотаріальної контори матеріали спадкової справи № 275/2019, заведеної після смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 для встановлення кола спадкоємців, до яких буде пред`явлений позов про стягнення заборгованості за кредитом у судовому порядку.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10 вересня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви.

Судове рішення мотивовано тим, що в заяві про забезпечення доказів Банк не наводить жодної обставини, яка б свідчила про існування можливості втрати матеріалів спадкової справи, а відтак відсутні передбачені ст.116 ЦПК України підстави для забезпечення доказів.

Не погоджуючись з ухвалою суду, АТ «Державний ощадний банк України» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись напорушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про задоволення заяви. Банк вважає, що суд безпідставно відмовив у задоволені заяви, не звернув уваги на те, що в інший спосіб кредитор не може реалізувати своє право на стягнення заборгованості зі спадкоємців боржника. Банк використав можливі способи з`ясування кола спадкоємців, що підтверджується наданими до суду першої інстанції доказами.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами статей 12, 81 ЦПК України основою цивільного процесу є принцип змагальності сторін, відповідно до якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом.

Оскільки отримання позитивного судового рішення залежить від обсягу наданих належних, достовірних та допустимих доказів законодавець з метою сприяння сторонам в поданні відповідного доказу передбачив механізм доказування сторонами своїх вимог або заперечень за допомогою певних процесуальних дій.

Цивільним процесуальним законодавством передбачено механізм витребування доказів (ст.84 ЦПК України) та витребування доказів як способу забезпечення доказів (ст.116 ЦПК України).

Статтею 84 ЦПК України встановлено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

У клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Суд може витребувати докази також до подання позову як захід забезпечення доказів у порядку, встановленому статтями 116-118 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Згідно із ч. 2 ст. 116 ЦПК України способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, які визначені судом.

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до так і після подання позовної заяви (ч. 3 ст. 116 ЦПК України).

Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу (ч. 4 ст. 116 ЦПК України).

Встановлено, що 30.08.2018 між Банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір на суму 13 000 грн. У зв`язку із неналежним виконанням позичальником кредитних зобов`язань утворилася заборгованість на суму 15 261, 38 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 померла.

В порядку, визначеному статті 1281 ЦК України, банк звернувся до нотаріальної контори з вимогою кредитора.

Вимога АТ «Ощадбанк» як кредитора померлої ОСОБА_1 зареєстрована нотаріальною конторою за № 1477/02-14 та долучена до спадкової справи № 275/2019.

Станом на березень 2021 року спадкоємці померлого боржника заборгованість ОСОБА_1 не сплатили, тому 12.03.2021 АТ «Ощадбанк» звернувся до нотаріальної контори із запитом про надання інформації щодо спадкоємців та оформлення ними свідоцтва про право на спадщину.

Листом від 18.06.2021 № 2122/02-04 Перша Запорізька державна нотаріальна контора повідомила Банк про те, що запитувана інформація може бути надана лише на обґрунтовану вимогу суду.

Відмова нотаріальної контори у наданні запитуваної інформації фактично унеможливила звернення Банку до суду за захистом порушеного права з позовними вимогами до спадкоємців померлого боржника.

Підставою звернення банку до суду із вказаною заявою слугувала відмова Першої Запорізької державної нотаріальної контори у наданні інформації стосовна кола спадкоємців після померлої ОСОБА_1 на підставі ст. 8 ЗУ «Про нотаріат».

Відповідно до статті 8 ЗУ «Про нотаріат», нотаріальна таємниця сукупність відомостей, отриманих під час вчинення нотаріальної дії або звернення до нотаріуса заінтересованої особи, в тому числі про особу, її майно, особисті майнові та немайнові права і обов`язки тощо.

Нотаріус та особи, зазначені у статті 1 цього Закону, а також помічник нотаріуса зобов`язані зберігати нотаріальну таємницю, навіть якщо їх діяльність обмежується наданням правової допомоги чи ознайомленням з документами і нотаріальна дія або дія, яка прирівнюється до нотаріальної, не вчинялась.

Встановивши, що інформація, яку просить витребувати Банк, є нотаріальною таємницею та іншого способу встановити коло спадкоємців після померлої ОСОБА_1 не існує, суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволені заяви АТ «Державний ощадний банк України» про забезпечення доказів.

Висновки суду першої інстанції про те, що забезпечення доказів можливе лише за умови існування можливості їх втрати, є помилковими і ґрунтуються на неправильному тлумаченні положень ст.ст. 84,116 ЦПК України.

За вказаних вище обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала на підставі ст.379 ч.1 п. 4 ЦПК України підлягає скасуванню, як така що постановлена із порушенням норм процесуального права.

Вимоги апеляційної скарги про постановлення відповідної ухвали про забезпечення доказів судом апеляційної інстанції задоволенню не підлягають, оскільки за змістом ч.4 ст.116 ЦПК України забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк» задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10 вересня 2021 року у цій справі скасувати з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 10 листопада 2021 року.

Головуючий: І.В. Кочеткова

Судді: А.В. Дашковська

О.М. Кримська