11 листопада 2021 року м. Мукачево Справа №303/5918/21
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі: головуючого - судді Кость В.В.
секретар судового засідання - Штець І.І.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження заяву третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватного нотаріуса Мукачівського районного нотаріального округу Закарпатської області Медвідь Жанни Михайлівни про ухвалення додаткового рішення суду по цивільній справі
за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2
до відповідача ОСОБА_3
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Мукачівського районного нотаріального округу Закарпатської області Медвідь Жанна Михайлівна
про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним та його скасування в певній частині,
8 листопада 2021 року третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Мукачівського районного нотаріального округу Закарпатської області Медвідь Жанна Михайлівна подала до суду клопотання про стягнення з позивачів витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 гривень, з посиланням на те, що за результатами судового розгляду справи дане питання не вирішувалося.
Дослідивши матеріали справи №303/5918/21, клопотання, суд приходить до наступного висновку.
На підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 жовтня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - відмовити. Поряд з цим, за результатами судового розгляду справи не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до частини першої статті 270 Цивільного процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом позовної заяви.
Відповідно до частини першої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з частиною дванадцятою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 частини третьої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України).
Згідно з приписами частини першої, другої та третьої статті 134 Цивільного процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Частиною 8 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Положеннями статті 137 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо).
З матеріалів справи вбачається, що між приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Медвідь Ж.М. та адвокатським об`єднанням «ІНІЦІАЛІС» 5 грудня 2019 року було укладено договір про надання правової допомоги №122/АО.
11 жовтня 2021 року між сторонами укладено додаткову угоду №2 до договору про надання правової допомоги №122/АО.
Також 12 жовтня 2021 року між адвокатським об`єднанням «ІНІЦІАЛІС» та третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору укладено додаткову угоду №3 до договору про надання правової допомоги №122/АО щодо надання правової допомоги при розгляді Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області справи №303/5918/21.
Надаючи письмові пояснення щодо позову третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на виконання вимог частини восьмої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України зазначила про витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 гривень та зробила заяву про подачу доказів сплати таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Подаючи вказане клопотання, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору надала суду належний розрахунок вказаних сум (вивчення позовної заяви, підготовка пояснень, підготовка клопотань) та квитанцію про сплату таких витрат в сумі 5000,00 гривень.
Таким чином, з урахуванням того, що третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору заперечувала проти задоволення позовних вимог позивачів, а на підставі рішення суду від 28 жовтня 2021 року в задоволенні позову відмовлено, вимога щодо стягнення з позивачів витрат за надання професійної правничої допомоги підлягає задоволенню.
Так, відповідно до частин дванадцятої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з позивачів підлягає стягненню сума 5000,00 гривень судового збору (по 2500,00 гривень з кожного).
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 265, 270, 354 Цивільного процесуального кодексу України, Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
1. Доповнити резолютивну частину рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 жовтня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Мукачівського районного нотаріального округу Закарпатської області Медвідь Жанна Михайлівна про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним та його скасування в певній частині, пунктами:
- 2.1. такого змісту: «Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного нотаріуса Мукачівського районного нотаріального округу Закарпатської області Медвідь Жанни Михайлівни суму 2500,00 (дві тисячі п`ятсот) гривень у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу».
- 2.2. такого змісту: «Стягнути з ОСОБА_2 на користь приватного нотаріуса Мукачівського районного нотаріального округу Закарпатської області Медвідь Жанни Михайлівни суму 2500,00 (дві тисячі п`ятсот) гривень у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу».
2. Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Суддя В.В. Кость