Провадження № 22-з/802/45/21 Категорія: 47 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

11 листопада 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

секретар судового засідання Галицька І. П.,

з участю:

представника Державної казначейської служби України Христюк А. В.,

розглянувши заяву Державної казначейсько їслужби України про зміну способу виконання постанови Волинського апеляційного суду від 20 травня 2021 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Прокуратури Волинської області, Прокуратури Рівненської області, Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області, Головного управління Національної поліції у Волинській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області, Головного управління Національної поліції в Рівненській області про відшкодування моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Прокуратури Волинської області, Прокуратури Рівненської області, Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області, Головного управління Національної поліції у Волинській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України у Рівненській області, Головного управління Національної поліції в Рівненській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 лютого 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 451 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Постановою Волинського апеляційного суду від 20 травня 2021 року апеляційні скарги відповідачів Волинської обласної прокуратури, Рівненської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України задоволено частково. Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 лютого 2021 року у цій справі змінено. Стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 294 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди. Постановлено компенсувати Волинській обласній прокуратурі за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України понесені витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2354,87 грн; компенсувати Рівненській обласній прокуратурі за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, понесені витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2354,87 грн; компенсувати Державній казначейській службі України за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, понесені витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2354,87 грн.

20 серпня 2021 року (відповідно до відмітки на поштовому коверті) Державною казначейською службою України подано до Волинського апеляційного суду заяву про зміну способу виконання постанови Волинського апеляційного суду від 20 травня 2021 року в цій справі, яка отримана судом 25 серпня 2021 року.

Волинський апеляційний суд 27.08.2021 витребував з Луцького міськрайонного суду Волинської області вказану справу.

Луцький міськрайонний суд Волинської області листом від 01.09.2021 повідомив про скерування справидо Верховного Суду для розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Волинського апеляційного суду від 20 травня 2021 року. 02 листопада 2021 року до Волинського апеляційного суду надійшла справа № 161/10816/20.

За ч. 2 ст. 435 ЦПК України заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Державна казначейська служба України в заяві про зміну способу виконання постанови Волинського апеляційного суду від 20 травня 2021 року в цій справі вказує, що порядок компенсації судових витрат за рахунок держави визначено Постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави». Відповідно до п. 4, 5 Постанови № 590 компенсація судових витрат у цивільних та адміністративних справах здійснюється за рахунок і в межах бюджетних асигнувань судів, якими винесено відповідне рішення. Відповідно до ст. 25 Бюджетного кодексу України Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників. Відповідно до п. 16 вказаного Порядку органи Казначейства за судовим рішенням про стягнення надходжень бюджету здійснюють безспірне списання коштів державного та місцевих бюжетів для повернення надмірно та/або помилково сплачених податків і зборів та інших доходів бюджету. Відповідно до п. 17 Порядку стягувачі, на користь яких прийняті судові рішення про стягнення надходжень бюджету, подають до органу Казначейства, на рахунки в якому зараховані надходження бюджету, докумети, зазначені у п. 6 цього Порядку. Відповідно до платіжного доручення від 20.04.2021 № 598 сплачений Казначейством судовий збір за подання апеляційної скарги у цій справі зарахований до Державного бюджету, тобто є надходженням бюджету. Постановою Волинського апеляційного суду від 20 травня 2021 року у цій справі вирішено сплачений Казначейством судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2354,87 грн компенсувати за рахунок держви у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки органи Казначейства здійснюють безспірне списання коштів державного бюджету за судовим рішенням про стягнення коштів, таке формулювання резолютивної частини рішення, з точки зору Державної казначейської служби України, робить його неможливим. Просить змінити спосіб виконання постанови Волинського апеляційного суду від 20.05.2021 по справі № 161/10816/20 шляхом стягнення з Державного бюджету на користь Державної казначейської служби України судового збору у розмірі 2354,87 грн за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі.

Заява Державної казначейської служби України не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу, як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця, у випадках, встановлених законом, встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно ч. 3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Зміна способу та порядку виконання рішення це визначена законодавством послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем, а також права і обов`язки суб`єктів виконавчого провадження під час їх вчинення. Тобто судом вживаються нові заходи для реалізації рішення суду в разі неможливості його виконання у порядку і спосіб, що встановлені раніше. Поняття «спосіб» і «порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого статтею 16 ЦК України.

Доводи вказані Державною казначейською службою в заяві про зміну способу виконання постанови суду не дають підстав для застосування зміни способу виконання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» пунктом 2 встановлено, що, зокрема, підставою для компенсації судових витрат є судове рішення. Відповідно до п. 4 компенсація судових витрат у цивільних та адміністративних справах здійснюється за рахунок і в межах бюджетних асигнувань судів, якими винесено відповідне рішення.

Постановою Кабінету Міністрів Українивід 03 серпня 2011 року № 845 затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, який визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частинами 6, 7 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, вказаними нормами ЦПК України встановлено право сторони саме на компенсацію за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судових витрат у визначених законом випадках, а не стягнення судових витрат.

Підстав для застосування Порядку № 845 для зміни способу виконання рішення немає, оскільки компенсація судових витрат стороні за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за правилами частини сьомої статті 141 ЦПК України є результатом здійснення судом розподілу судових витрат за наслідками вирішення справи.

При формулюванні резолютивної частини постанови апеляційного суду від 20.05.2021 суд ужив термін «компенсувати» у точній відповідності до змісту частин 6, 7 ст. 141 ЦПК України.

Аргументи про те, що чинним законодавством не передбачено можливості компенсації судового збору спростовуються положеннями ч. 1 ст. 133, ч. 6, 7 ст. 141 ЦПК України.

Змінюючи спосіб виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті. Змінивши спосіб виконання постанови апеляційного суду, а саме його резолютивної частини, відповідно до вимог заявника, суд змінить судове рішення, що є неприпустимим та виходить за межі повноважень суду.

Судом не встановлено обставин, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення в частині компенсації судового збору. Суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви.

Керуючись ст. 435 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви Державної казначейської служби України про зміну способу виконання постанови Волинського апеляційного суду від 20 травня 2021 року в цій справі.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді