Справа № 237/3362/21
Провадження № 2/237/1319/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

23.09.21 року м. Курахове

Мар`їнський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Ліпчанського С. М.,

при секретарі Бахтіяровій Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Мар?їнського районного суду Донецької області з позовною заявою про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності.

В судове засідання позивач та відповідач не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із таких підстав.

15.08.2021 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було укладено попередній договір купівлі-продажу земельних ділянок загальною площею 4,820 га., кадастрові номери :02:000:1449, :02:000:1450, :02:000:1451, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Богоявленської сільської ради, які на праві приватної власності належать продавцю ОСОБА_2 . За укладеним договором проведено повний розрахунок.

ОСОБА_2 підписавши договір купівлі-продажу та отримавши грошові кошти у розмірі 200 000 грн., що є повним розрахунком за нерухоме майно, передав ОСОБА_1 правовстановлюючі документи на зазначені земельні ділянки, зобов?язався укласти нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу та перереєструвати право власності на зазначені земельні ділянки за позивачем до 01.09.2021 року, однак станом день звернення до суду свої зобов?язання перед позивачем не виконав, чим істотно порушив умови договору.

У зв?язку з викладеним у позивача виникла необхідність звернутись до суду із позовною заявою про визнання укладеного між сторонами договору дійсним та визнання права власності.

Так, відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку Серія ДН № 199612 від 22.09.2006 року, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки загальною площею 4,820 га. у межах згідно з планом, що складається з: Ділянка 1 (Вс. 4.750) кадастровий номер -02-000-1449, Ділянка 2 (Вс. 0.040) кадастровий номер -02-000-1450, Ділянка 3 (Вс. 0.030) кадастровий номер -02-000-1451, розташовані на території Богоявленської сільської ради, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, в тому числі визначили предмет договору та ціну за яку продавець готовий був продати нерухоме майна. а покупець в свою чергу придбати.

Відповідно до статті 635 Цивільного Колексу України - попереднім є договір, сторонни якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Відповідно до 2 вказаної статті - сторона, яка необгрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

Відповідач наполягає на тому факті, що між сторонами, тобто між Позивачем та Відповідачем було укладено не тільки попередній договір, а й виникло зобов`язання, відповідно до статті 509 Цивільного Кодексу України, а саме, що між нами існують правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язовується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Усі істотні умови договору були використані обома сторонами, що підтверджується фактичними обставинами справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ч.1 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

В ст. 330 ЦК України закріплюється презумпція правомірності набуття права власності на певне майно. Право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку, або незаконність права власності не випливатиме із закону. Таким чином, власник не зобов`язаний у кожному випадку доводити іншим особам правомірність набуття права власності на належне йому майно. Водночас окремими нормативно-правовими актами передбачаються різноманітні правовстановлюючі чи інші документи, якими має підтверджуватися право власності. Перелік правовстановлювальних документів на об`єкти нерухомого майна наведено у ст. 19 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Відповідно до ч. 1 зазначеної статті, Державна реєстрація прав проводиться на підставі:

1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом;

2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону;

3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді;

4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом;

5) рішень судів, що набрали законної сили;

6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Таким чином позовні вимоги позивача є законними та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 4, 6, 10, 12, 19, 76-81, 247, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 182, 220, 321, 328, 331, 334, 392, 655 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу земельних ділянок, укладений 15.08.2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельні ділянки загальною площею 4,820 га. у межах згідно з планом, що складається з: Ділянка 1 (Вс. 4.750) кадастровий номер -02-000-1449, Ділянка 2 (Вс. 0.040) кадастровий номер -02-000-1450, Ділянка 3 (Вс. 0.030) кадастровий номер -02-000-1451, розташовані на території Богоявленської сільської ради, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Мар`їнський районний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. М. Ліпчанський

Дата документу 23.09.21 року