У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

10 листопада 2021 року

м. Рівне

Справа № 2-971/10

Провадження № 22-ц/4815/1550/21

Рівненський апеляційний суд в складі суддів:

головуючого Хилевича С.В,

суддів : Боймиструка С.В.,

Гордійчук С.О.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 19 серпня 2011 року в справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 05 травня 2010 року в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на заставне майно,

в с т а н о в и в :

Заочним рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 05 травня 2010 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на заставне майно.

05 серпня 2011 року відповідачем подано заяву про перегляд заочного рішення, яку ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 19 серпня 2011 року залишено без розгляду, оскільки вона була подана з пропуском процесуального строку встановленого ч.2 ст.228 ЦПК України (у редакції чинній на час ухвалення судового рішення).

На ухвалу суду 18 жовтня 2021 року ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій, зокрема, просив поновити строк апеляційного оскарження. Обґрунтовуючи поважність пропуску процесуального строку зазначав, що про наявність оскаржуваної ухвали йому стало відомо 30 вересня 2021 року, після того як його представник ознайомився із матеріалами справи, що підтверджується наявною в матеріалах справи заявою про ознайомлення з матеріалами справи.

Крім того зазначав, що оскаржувана ухвала на адресу ОСОБА_1 направлена не була, матеріали справи не містять жодного підтвердження направлення йому зазначеної оскаржуваної ухвали.

Між тим, наведені підстави на переконання апеляційного суду не є поважними у розумінні ст. 354 ЦПК України, позаяк вони не пов`язані із непереборними та об`єктивними причинами, які перешкоджали чи могли бути перешкодою для подачі апеляційної скарги у строки, визначенні законодавством України.

Відповідач не проявляв належної зацікавленості у результатах розгляду його заяви протягом тривалого строку, до суду за інформацією щодо стану розгляду такої заяви не звертався, що вказує на відсутність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, які беруть участь у справі. Поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду без доведеності поважності причин його пропуску не забезпечить рівноваги між інтересами сторін та правової визначеності у цивільних відносинах, які є складовими принципу верховенства права, проголошеного ст.8 Конституції України.

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України, яка регламентує принцип верховенства права у цивільному судочинстві, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Передбачене частиною першою статті 6 Конвенції право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" від 07.07.1989).

Особа, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду своєї заяви.

Неналежна зацікавленість у розгляді справи може бути підставою для процесуальних наслідків (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Каракуця проти України" від 16.02.2017 року).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі "Устименко проти України" зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі "Рябих проти Росії"). Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі "Пономарьов проти України" від 03 квітня 2008 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що "право на суд", одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі "Воловік проти України" від 06 грудня 2007 року). Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21 грудня 2010 року).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо наведені скаржником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст.ст. 358, 381, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 19 серпня 2011 року в справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 05 травня 2010 року в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на заставне майно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Головуючий Хилевич С. В.

Судді: Боймиструк С.В.

Гордійчук С.О.