ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/1895/21Головуючий у 1-й інстанції Малярчук В.В.
Провадження № 22-ц/817/1082/21 Доповідач - Парандюк Т.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Храпак Н. М.,

за участі секретаря - Дідух М.Є.

у відсутності сторін належним чином повідомлених

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 606/1895/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 08 вересня 2021 року, ухваленого суддею Малярчук В.В., у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Теребовлянського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) про скасування тимчасового обмеження у здійсненні права виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И В:

у вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Теребовлянського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) про скасування тимчасового обмеження у здійсненні права виїзду за межі України.

Ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 08 вересня 2021 року у відкритті провадження по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 до Теребовлянського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) про скасування тимчасового обмеження у здійсненні права виїзду за межі України відмовлено у зв`язку з тим, що заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 08 вересня 2021 року та винести нове рішення, яким справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначила, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права.

На даний час, відповідно до ст. 19 КАС, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, так і скасування такого обмеження, оскільки - крім ЦПК України, інші процесуальні кодекси: Господарський процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України та Кримінальний процесуальний кодекс України - у розділах, що регулюють вирішення процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень, ухвалених за нормами цих кодексів, не містять норм щодо процесуального порядку обмеження права боржника на виїзд за межі України.

Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не поступав.

Подаючи апеляційну скаргу, ОСОБА_1 просила розглянути справу у її відсутності.

Представник Теребовлянського відділу державної виконавчої служби Тернопільського району Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) у судове засідання не з`явився і не повідомив причин неявки, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення за штрих кодом 225.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про дату, час і місце слухання справи.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, доповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив із того, що вказана заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки між сторонами виник публічно-правовий спір, який з урахуванням його предмета та суб`єктного складу учасників підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

З таким висновком суду першої інстанції не погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Теребовлянському районному відділі державної виконавчої служби Південо-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) перебувало виконавче провадження ВП № 44030618 з примусового виконання виконавчого листа № 2-630, виданого 18 листопада 2008 року Теребовлянським районним судом Тернопільської області щодо стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" кредитного боргу в розмірі 1174802 грн. 63 коп.

Постановою ДВС Теребовлянського РВ ДВС ГТУЮ у Тернопільській області від 29 червня 2017 року виконавчий лист № 2-630 виданий 18 листопада 2009 току Теребовлянським районним судом Тернопільської області про стягнення солідарно з позивачки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» кредитного боргу в розмірі 1174802 грн. 63 коп. повернуто стягувачу. В цій же постанові зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений в строк до червня 2020 року.

Дана постанова не оскаржувалась. Виконавчий документ повторно не пред`являвся.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду Тернопільської області від 28 квітня 2010 року задоволено адміністративний позов відділу ДВС Теребовлянського районного управління юстиції про тимчасове обмеження позивачки фізичної особи підприємець ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон через заборгованість по кредитному договорі. Матеріали справи не містять доказів щодо її оскарження.

Постановою господарського суду Тернопільської області від 26 травня 2021 року ОСОБА_1 визнано банкрутом.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 450 цього Кодексу, за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються. За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (частина перша статті 451 ЦПК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Закон України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Як вбачається із матеріалів справи, подаючи позовну заяву ОСОБА_1 до Теребовлянського ДВС просила скасувати тимчасове обмежування щодо неї у праві заборони виїзду за межі України. До позовної заяви було додано постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 44030618 від 17.07.2014 року щодо стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" 1479435 грн. 13 коп боргу та постанову про повернення даного виконавчого провадження стягувачу.

Інших документів, які виносились працівниками ДВС щодо ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Особа, яка вважає, що її права порушені у зв`язку з тимчасовим обмеженням у праві виїзду за межі України, має право оскаржити в апеляційному порядку лише ухвалу суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Тимчасове обмеження громадянина України у праві виїзду за межі України законом покладено на суд, а припинення обмеження виїзду у зв`язку з виконанням обов`язку за рішенням, що перебувало на виконанні, покладено на державного виконавця. У разі врегулювання боргових зобов`язань державний виконавець виносить відповідну постанову про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України, у якій вказуються номер та дата винесення судового рішення про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду з України.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду Тернопільської області від 28 квітня 2010 року тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 .

Норми цивільно-процесуального законодавства не передбачають підстав для перегляду рішення, розглянутого в адміністративному порядку.

В зв`язку з цим, відмовляючи у відкритті провадження у даній справі, суду першої інстанції необхідно було з`ясувати із чим виник спір та за захистом яких прав ОСОБА_1 звернулась до суду. Суду необхідно було застосувати норми статті 185 ЦПК України, а вже після цього приймати відповідне рішення.

З огляду на наведене та проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції зробив передчасний висновок про відмову у відкритті провадження у справі.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України встановлено, що підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України, оскільки ухвала, що перешкоджає подальшому провадженню, постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 379, 381, 382, 383, 389, 390 ЦПК України суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 08 вересня 2021 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 листопада 2021 року.

Головуюча Т.С. Парандюк

Судді: С.І. Дикун

Н.М. Храпак