Справа № 758/4447/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2021 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Захарчук С. С. ,

за участю секретаря - Сікора М. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві подання державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Полінського В.А. про примусове проникнення до житла,

В С Т А Н О В И В :

Державний виконавець Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Полінський В.А. звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла.

Зазначав, що на примусовому виконанні у Подільському районному відділі державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження № 56471490 з примусового виконання виконавчого листа № 758/4447/15-ц від 18.04.18, виданого Подільським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен банк Аваль» заборгованості за кредитним договором у розмірі 690 929,45 грн.

У процесі примусового виконання рішення суду державним виконавцем 02.07.18, 24.07.18 були направлені на адреси боржника вимоги про допуск державного виконавця до квартири АДРЕСА_1 для накладення арешту та опису майна (квартири АДРЕСА_2 ).

16.07.18, 13.08.18 державним виконавцем були здійснені виходи за адресою: АДРЕСА_3 , однак боржник двері не відчинив, про що були складені акти державного виконавця.

Посилаючись на те, що державний виконавець неодноразово виходив за адресою: АДРЕСА_3 з метою проведення опису та арешту майна, просив надати йому дозвіл на примусове проникнення до житла боржника - квартири АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_1 .

У судове засідання державний виконавець не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином.

Суд ухвалив розглядати подання за відсутності державного виконавця.

Суд, вивчивши подання та додані до нього докази, дійшов наступного висновку.

Судом установлено, що 18.04.18 Подільським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 758/4447/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» заборгованості за кредитним договором у розмірі 690 929,45 грн.

Державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Полінським В.А. 29.05.18 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 758/4447/15-ц від 18.04.18, виданого Подільським районним судом м. Києва.

Згідно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

27.06.18 та 24.07.18 державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Полінським В.А. складені вимоги про надання доступу до квартири АДРЕСА_1 .

16.07.18, 24.07.18, 13.08.18 державним виконавцем були здійснені виходи за адресою: АДРЕСА_3 , однак боржник двері не відчинив, про що були складені акти державного виконавця.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК України передбачено право на недоторканність житла.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 311 ЦК України житло фізичної особи є недоторканним.

Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення в ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Відповідно до п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Згідно з ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Обґрунтовуючи подання державний виконавець вказував на те, що державний виконавець неодноразово виходив за адресою: АДРЕСА_3 з метою проведення опису та арешту майна, однак боржник не надає йому доступу до квартири.

Разом з тим, до подання не надані докази того, що боржник отримував вимоги державного виконавця про надання останньому доступу до квартири АДРЕСА_1 .

Таким чином, належних доказів того, що боржник був належним чином повідомлений про необхідність надання доступу до квартири 27.06.18 та 24.07.18 суду не надано, у зв`язку з чим, не надано доказів і того, що боржник умисно ухиляється від виконання вимог державного виконавця.

Виходячи з вищевикладеного, підстав для задоволення подання приватного виконавця немає.

Керуючись ст. ст. 9, 30 Конституції України, ст. ст. 12, 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. ст. 8, 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, ст. 311 ЦК України, ст. ст. 259, 268, 353, 354, 439 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні подання державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Полінського В.А. про примусове проникнення до житла - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали - 16.11.21.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 261 ЦПК України.

Суддя С. С. Захарчук