Провадження №2-н/522/2215/21
УХВАЛА

15 листопада 2021 року м.Одеса

Суддя Приморського районного суду м.Одеси Домусчі Л.В., розглянувши заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Старопортофранківський-1» про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

Заявник 02.11.2021 року звернувся до Приморського районного суду м.Одеси з заявою про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Зазначена заява надійшла до судді 03.11.2021 року.

Відповідно до ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Так, наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Як встановлено ст.162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до вимог ч.5 ст.165 ЦПК України, у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

Згідно матеріалів справи боржники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

У відповідності до вимог чинного цивільного-процесуального законодавства України судом 03.11.2021 року були направлені запити до Відділу адресно-довідкової роботи Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, для встановлення місця реєстрації боржників.

До суду 11.11.2021 року надійшли відповіді з відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації боржника, згідно яких вказано, що боржники ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що ОСОБА_2 є власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 14.04.2004 року, ОСОБА_1 є власником 2/3 частин квартири АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 14.04.2004 року та договору дарування від 23.07.2004 року.

З матеріалів заяви про видачу судового наказу та доданих до неї документів вбачається, що квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а тому повинні нести відповідальність по сплаті житлово-комунальних послугах пропорційно належними частками у праві власності на житло.

При цьому, заявник просить стягнути суму заборгованості за послуги утримання та обслуговування неподільного майна і прибудинкової території солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , однак доказів на підтвердження виникнення у боржників солідарного обов`язку з оплати указаних послуг заявником до матеріалів заяви не додано.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Враховуючи вищевикладене, вважаю за необхідне відмовити Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Старопортофранківський-1» у видачі судового наказу щодо стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 3 593,48 грн., а також суму судового збору у розмірі 227,00 грн.

Частиною 2 статті 164 ЦПК України встановлено, що у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Згідно ч.1 ст.166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст.4, 19, 27, 160, 162, 165, 166 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Старопортофранківський-1» про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Ухвала може бути оскаржена у п`ятнадцятиденний строк шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м.Одеса.

Суддя Домусчі Л.В.