Справа № 359/5193/21
Провадження № 2/359/2460/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Семенюти О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання - Моргушко Л.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

встановив:

У червні 2021 року ОСОБА_2 звернулася з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 13 червня 2009 року вона уклала шлюб із ОСОБА_1 , від якого народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, ОСОБА_2 не бажає жити однією сім`єю з відповідачем, збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Тому ОСОБА_2 просить суд розірвати шлюб.

У судовому засіданні 29 вересня 2021 року позивач повністю підтримала свій позов, просила задовольнити. Зазначила, що категорично не бажає збереження родини. В подальшому, позивач направила на адресу суду заяви від 29.09.2021, 07.10.2021, в яких просила не надавати строк на примирення, оскільки не має бажання продовжувати спільне життя з ОСОБА_1 .

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні зазначив, що строк на примирення, який надав суд, він не зміг використати, оскільки знаходився у лікарні, в той же час повідомив, що мав телефонні розмови з дружиною, однак в них не йшлася мова про примирення. Жодного разу дружина не відвідала його у лікарні. Просив знову надати час на примирення.

Дослідивши подані письмові докази, заслухавши відповідача, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що 13 червня 2009 року сторони уклали шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Гельмязівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, про що був складений відповідний актовий запис №5. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 20 травня 2021 року (а.с.6).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син ОСОБА_3 . Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7).

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них.

Як роз`яснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамблеєю ООН.

Згідно із статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, і це не випадково, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи. Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням усіх фактичних обставин може відкласти розгляд справи та призначити подружжю строк для примирення.

Суд зазначає, що вжив усіх необхідних заходів для надання можливості примиритись подружжю, відкладаючи розгляд справи декілька разів. В той же час, судом з пояснень позивача, наданих нею особисто у судовому засіданні, та з пояснень у її письмових заявах (а.с.33,38) встановлено, що шлюб сторін носить формальний характер, подружні відносини між ними припинено, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам позивачки.

Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в частині 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Встановлено, що ОСОБА_2 не бажає жити однією сім`єю з відповідачем, збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Примушування позивача до шлюбу з ОСОБА_1 не допускається. Суд зазначає, що позивач не підтримувала чоловіка поки той перебував у лікарні, не відвідувала його, що свідчить про принципову позицію позивача щодо небажання продовжувати шлюбні відносини з відповідачем.

З огляду на це суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, допустимо розірвати.

Відповідно до ч.1 ст.141 та п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, пов`язане з розподілом між сторонами судових витрат. Зокрема, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II групп.

Як вбачається з копії посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 21.03.2018, відповідач є інвалідом 2 групи, а тому витрати на оплату судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду, належить залишити за ОСОБА_2 .

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.ст.263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 13 червня 2009 року виконавчим комітетом Гельмязівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, актовий запис №5.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга Київському апеляційному суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня проголошення судового рішення.

Суддя О.Ю. Семенюта