Провадження № 2/643/3954/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року м.Харків

Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Кононенко Т.О.,

за участі секретаря судових засідань Сліденко В.М,

представника позивача Карпенко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів,

встановив:

Виклад позиції позивача:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 26.12.2019 р. в 11 год.34 хв. він, зі своєї банківської картки № НОМЕР_1 відкритої в АТ КБ «Приватбанк» при здійсненні інтернет-покупки помилково перерахував свої грошові кошти у розмірі 46400 грн.00 коп. на банківську карту № НОМЕР_2 власником якої є ОСОБА_2 .

У зв`язку з цим відразу почав телефонувати оператору кол-центру АТ КБ «Приватбанк» та просив їх вжити необхідних заходів для повернення коштів на картку. Працівники банку повідомили, що без згоди отримувача цих коштів ОСОБА_2 повернути їх на картку не можливо.

У зв`язку з чим просить суд стягнути з ОСОБА_2 безпідставно отримані грошові кошти в сумі 46400 грн., 3% річних від зазначеної суми 1296,66 грн, інфляційні втрати на суму 1262,29 грн.

Процесуальні дії у справі

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 14.05.2021, вищезазначену справу було передано в провадження головуючому судді Кононенко Т.О.

Ухвалою суду від 03.06.2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду 22.07.2021 року задоволено клопотання відповідача про перехід від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до загального провадження з призначенням підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 02.11.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні просила позов задовльнити, вказала, що саме відповідач має довести, що кошти отримані ним на законних підставах, однак належних доказів щодо цього ОСОБА_2 не доведено.

Представник відповідача через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі, у задоволенні позову просить відмовити.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст правовідносини.

26.12.2019 р. в 11 год.34 хв. позивач, зі своєї банківської картки № НОМЕР_1 відкритої в АТ КБ «Приватбанк» при здійсненні інтернет-покупки помилково перерахував свої грошові кошти у розмірі 46400 грн.00 коп. на банківську карту № НОМЕР_2 власником якої є ОСОБА_2 .

Відповідно до копії платіжного доручення № Р24АР24А146364280С13010 від 26.12.2019 року встановлено, що 26.12.2019 р. на картковий рахунок ОСОБА_2 здійснений переказ з картки Приват Банку на суму 46 400 грн, відправник ОСОБА_1 , призначення платежу переведення особистих коштів (а.с. 11)

16 листопада 2020 року ОСОБА_1 направив на ім`я ОСОБА_2 лист-звернення про повернення безпідставно набутих коштів, у якому вказав, що 26.12.2019 року о 11-34 годин він при здійсненні «інтернет» - покупки помилково перерахувала зі своєї картки № НОМЕР_1 грошові кошти у розмірі 46400 грн на банківську картку № НОМЕР_2 , власником якої є ОСОБА_2 . Просив перерахувати грошові кошти у зазначеному розмірі на його актуальну банківську картку або повідомити її про результати розгляду цього листа-звернення відповідним листом або SMS - повідомленням на номер мобільного телефону впродовж 3 календарних днів з моменту його отримання.

У листі ОСОБА_1 вказав прізвище, ім`я та по батькові ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків, три адреси проживання та номер його телефону .

Оцінка суду

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.

Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

За змістом приписів глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Пунктом 1.24 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що помилковий переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб`єкта переказу відбувається її списання з рахунку належного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі.

Пунктом 1.23 цього Закону визначено, що неналежний отримувач - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Пунктом 33.2 Закону передбачено, що платник несе відповідальність за відповідність інформації, зазначеної ним в документі на переказ, суті операції, щодо якої здійснюється цей переказ.

Статтею 23 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що платіжне доручення може бути відкликане ініціатором переказу в будь-який час до списання суми коштів з його рахунка шляхом подання до банку, що обслуговує цього ініціатора, документа на відкликання.

Дія статті 625 ЦК України поширюється на всі види грошових зобов`язань незалежно від підстав їх виникнення (договір чи делікт), у тому числі й на позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло на підставі статті 1212 ЦК України. Тому, у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема, щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних та інфляційні нарахування від простроченої суми відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України.

Позивач не навів суду будь-яких доказів того, що кошти були надіслані ним помилково.

Як вбачається з дублікату квитанції від 26.12.2019 року при перерахуванні коштів платником зазначено повністю прізвище, ім`я та по батькові отримувача ОСОБА_2 , номер його рахунку, а також цільове призначення платежу переказ особистих коштів, а не оплата товарів. Отже, ОСОБА_1 добровільно перераховував кошти саме на ім`я та рахунок ОСОБА_2 з відповідним цільовим призначенням.

Доказів того, що ОСОБА_1 виявивши помилку, зверталась до банку з метою скасування переказу чи з`ясування даних про отримувача коштів, матеріали справи не містять.

Перерахування спірної суми коштів позивачем вчинене 26.12. 2019 року, між тим, з вимогою до відповідача він звернувся лише 15.11.2020 року, тобто майже через рік. Отже, його тривалий час влаштовувала ситуація, коли відповідач користувався його коштами, та він навіть не намагався її виправити.

ОСОБА_1 майже рік не ініціював питання щодо повернення помилково перерахованих ним коштів, незважаючи на те, що, за звичайних обставин, повинен був виявити свою помилку негайно після перерахування і вжити відповідних заходів для повернення на його рахунок спірної суми.

Вказані фактичні обставини, в сукупності з тим, що позивач звернувся до суду з цим позовом через рік після перерахування коштів свідчать про те, що його твердження про безпідставність перерахування ним коштів ОСОБА_2 не відповідають обставинам справи.

ОСОБА_1 не надано суду доказів помилковості своїх дій при перерахуванні коштів та безпідставного отримання відповідачем указаних коштів, а також, того, що у нього були поважні причини не звертатися до суду за захистом своїх прав майже рік з дня порушення, на його думку, ОСОБА_2 його прав.

Отже, вимоги про стягнення з відповідача нібито безпідставно набутих коштів не знайшли свого підтвердження в частині того, що позивач при перерахуванні вказаних коштів помилявся у вчиненні своїх дій, стороною позивача надано недостатньо доказів на підтвердження своєї позиції.

Доводи представника ОСОБА_1 щодо того, що саме відповідач має довести наявність правових підстав для отримання коштів, є необґрунтованими, оскільки в силу принципу змагальності цивільного судочинства кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень (стаття 12 ЦПК України).

Таким чином, суд вважає необхідним в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. У зв`язку з цим згідно ст. 141 ЦПК України не підлягають й стягненню з відповідача всі витрати по справі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 23, 76-81, 82, 263, 265, 273 ЦПК України, ст. ст. 625, 1212, 1213 ЦК України, суд

ухвалив :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів , з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Сторони та учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 16.11.2021 року.

Суддя Т.О. Кононенко