Справа № 463/3724/18 Головуючий у 1 інстанції: Стрепко Н.Л.
Провадження № 22-ц/811/3060/19 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
Провадження №22-ц/811/3271/19
УХВАЛА

04 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Приколоти Т.І., Шандри М.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду м. Львова в складі судді Стрепка Н.Л. від 25 липня 2019 року та апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на додаткове рішення Личаківського районного суду м. Львова в складі судді Стрепка Н.Л. від 06 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Львівської міської ради, Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про визнання незаконною та скасування ухвали Львівської міської ради, визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування витягу з Державного реєстру правочинів, визнання права спільної сумісної власності, зобов`язання до вчинення дій, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 25 липня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Львівської міської ради, Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про визнання незаконною та скасування ухвали Львівської міської ради, визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування витягу з Державного реєстру правочинів, визнання права спільної сумісної власності, зобов`язання до вчинення дій - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 3 000 (три тисячі) гривень витрат на професійну правничу допомогу. Компенсовано за рахунок держави ОСОБА_4 3 000 (три тисячі) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Додатковим рішення Личаківського районного суду м. Львова від 06 серпня 2019 року у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_3 про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Львівської міської ради, Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про визнання незаконною та скасування ухвали Львівської міської ради, визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування витягу з Державного реєстру правочинів, визнання права спільної сумісної власності, зобов`язання до вчинення дій - відмовлено.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 25 липня 2019 року оскаржили ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Додаткове рішення Личаківського районного суду м. Львова від 06 серпня 2019 року оскаржив ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4

11.12.2020 року на адресу Львівського апеляційного суду надійшла заява від позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову. У такій заяві позивач просить накласти арешт на спірні підвальні приміщення номер IV та V площею 20,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви вказує на те, що відповідачі у квартирі АДРЕСА_1 закінчили ремонт та вивезли меблі. 19.10.2020 року ОСОБА_4 продала квартиру ОСОБА_6 , однак 20.11.2020 року ОСОБА_4 та ОСОБА_6 розірвали вказаний Договір купівлі продажу квартири. Вважає, що слід накласти арешт на спірні приміщення для унеможливлення повторного відчуження квартири, що в свою чергу приведе до зміни власника, зокрема спірних підвальних приміщень, що в свою чергу може унеможливити виконання рішення суду.

Колегія суддів вважає, що дана заява є підставною та підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно ч.1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на заробітну плату, пенсію та стипендію, допомогу по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, яка виплачується у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітністю та пологами, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на допомогу, яка виплачується касами взаємодопомоги, благодійними організаціями, а також на вихідну допомогу, допомогу по безробіттю, на майно (активи) або грошові кошти неплатоспроможного банку, банку, щодо якого прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (крім ліквідації банку за рішенням його власників), а також на майно (активи) або грошові кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Ця вимога не поширюється на позови про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, про відшкодування збитків, заподіяних кримінальним правопорушенням.

Не може бути накладено арешт на предмети, що швидко псуються.

Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, заборони або встановлення обов`язку вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, його посадовим особам, у тому числі уповноваженим особам Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, при здійсненні тимчасової адміністрації чи ліквідації банку, а також зупинення дії рішень Кабінету Міністрів України про участь держави у виведенні неплатоспроможного банку з ринку, індивідуальних актів Міністерства фінансів України, прийнятих на виконання таких рішень Кабінету Міністрів України, індивідуальних актів Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, прийнятих у процесі виведення неплатоспроможного банку з ринку, а також шляхом встановлення для Кабінету Міністрів України, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, їх посадових та службових осіб заборони або обов`язку вчиняти дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій, що випливають з таких рішень/актів.

Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів) Національного банку України, а також встановлення для Національного банку України, його посадових та службових осіб заборони або обов`язку вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій.

Не допускається забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій за позовами власників або кредиторів неплатоспроможного банку, банку, щодо якого прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (крім ліквідації банку за рішенням його власників), до таких банків або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Майно (активи) або грошові кошти клієнта неплатоспроможного банку або банку, щодо якого прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (крім ліквідації банку за рішенням його власників), на які судом накладено арешт до дня віднесення банку до категорії неплатоспроможних або дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (крім ліквідації банку за рішенням його власників), можуть бути передані приймаючому або перехідному банку у встановленому законодавством про систему гарантування вкладів фізичних осіб порядку з письмовим повідомленням Фондом гарантування вкладів фізичних осіб особи, в інтересах якої накладено арешт. При цьому передані майно (активи) або грошові кошти залишаються обтяженими відповідно до ухвали суду про накладення арешту.

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Зазначене обмеження не поширюється на забезпечення позову шляхом зупинення рішень, актів керівника або роботодавця про застосування негативних заходів впливу до позивача (звільнення, примушування до звільнення, притягнення до дисциплінарної відповідальності, переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, відмова в наданні відпустки, відсторонення від роботи чи посади, будь-яка інша форма дискримінації позивача тощо) у зв`язку з повідомленням ним або його близькими особами про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції".

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

Відповідно до змісту п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до змісту п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» згідно з п.1ч.1 ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачу і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно змісту п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що:

-між сторонами дійсно виник спір та

-існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову;

-з`ясувати обсяг позовних вимог,

-дані про особу відповідача, а також

-відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до вказаних вище вимог закону та роз`яснень суду касаційної інстанції, що стосуються способу вирішення аналогічних питань, перевіряючи, зокрема: чи дійсно між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, - колегія суддів вважає, що у суду наявні підстави для задоволення заяви про забезпечення згаданого позову.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.08.2018р. ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Львівської міської ради, Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, третя особа приватний нотаріус Львівського нотаріального округу Гриник І.Ю., у якому просили:

-визнати ухвалу Львівської міської ради №1267 від 15 листопада 2007 року в частині приватизації способом викупу підвалу площею 20,6 кв.м. на АДРЕСА_1 ОСОБА_4 - незаконною;

-визнати недійсним договір купівлі-продажу № 1966 від 20 лютого 2008 року;

-скасувати ухвалу Львівської міської ради № 1267 від 15 листопада 2007 року в частині приватизації способом викупу підвалу площею 20,6 кв.м. на АДРЕСА_1 ОСОБА_4 ;

- скасувати витяг з Державного реєстру правочинів № 5470262 від 20 лютого 2008 року;

- визнати за всіма співвласниками житлових квартир будинку АДРЕСА_1 права спільної сумісної власності на приміщення за номером IV та V будинку площею 20,6 кв.м.;

- зобов`язати власників квартири АДРЕСА_1 за власні кошти привести приміщення за номером IV та V до попереднього стану згідно з а. 141 інвентаризаційної справи будинку.

Колегія суддів вважає, що наявні підстави для застосування вказаних заявником заходів забезпечення позову, зважаючи на наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що між сторонами дійсно виник спір, що стосується підвальних приміщень номер IV та V площею 20,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, підвальні приміщення номер IV та V площею 20,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , на які просить накласти арешт позивач, на даний час є частиною квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 110,2 кв.м. та коморою в підвалі, площею, 5,7 кв.м.

Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 28.10.2020р., з 19.10.2020 року власником квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 110,2 кв.м. та комори в підвалі площею 5,7 кв.м. була ОСОБА_6 згідно Договору купівлі-продажу від 19.10.2020р.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що згідно Договору про розірвання Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стефанюк О.І. 19.10.2020р. за реєстровим №6216 від 20.11.2020 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 розірвали Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стефанюк О.І. 19.10.2020р. за реєстровим №6216.

Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 04.01.2021р., з 20.11.2020 року і по даний час власницею квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 110,2 кв.м. та комори в підвалі площею 5,7 кв.м. є відповідачка ОСОБА_4 .

Також, слід вважати, що захід, про який просить заявник, стосується та співмірний позовним вимогам та забезпечує виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, оскільки унеможливлює, зокрема, відчуження виключно спірного майна (фактично предмету спору) та вчинення будь-яких інших дій з цим майном, які можуть вплинути на майбутнє можливе виконання рішення суду про задоволення позову, зокрема, в частині, що стосується визнання права спільної сумісної власності на спірне майно та зобов`язання приведення приміщень до попереднього стану.

Крім цього, враховуючи те, що відповідачка намагалася продати квартиру зі спірними підвальними приміщеннями, що може свідчити про її намагання унеможливити виконання потенційного рішення про задоволення позову та наявність спору між сторонами свідчить, що загрози відчуження спірних підвальних приміщень і надалі є реальними.

Тому, невжиття заходу забезпечення, про вжиття якого просить заявник, слід вважати ставить під загрозу можливість виконання потенційного рішення суду про задоволення позову: оскільки спірне майно може бути відчуженим та зважаючи на перебування такого спору у суді; також є загроза того, що спірне майно може бути видозмінене або іншим чином реконструйоване, переобладнане тощо, що знову ж може утруднити чи зробити неможливим виконання потенційно можливого рішення про задоволення позову, яким позивач захищає своє майнове право.

Із вказаного, також, вбачається, що підвальними приміщеннями, відповідачка вправі вільно розпоряджатися, що може свідчити про потенційну можливість (зважаючи на наявність даного спору щодо спірних підвальних приміщень та в залежності від ходу його розгляду) вчинення і будь-яких інших дій щодо відчуження, зміни власника (володільця) вказаних приміщень, тощо протягом продовження розгляду справи та відповідно може свідчити про потенційні загрози для виконання можливого рішення про задоволення позову.

Відповідно слід вважати, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Накладення арешту на майно за загальним правилом полягає у забороні розпоряджатись цим майном, що слід вважати у даному випадку співмірним заходом забезпечення позову, зокрема, із заявленими вимогами майнового позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування витягу з Державного реєстру правочинів, визнання права спільної сумісної власності, зобов`язання до вчинення дій.

Зважаючи на вказане колегія суддів вважає, що такий захід забезпечення, як накладення арешту на спірні підвальні приміщення є необхідним заходом для забезпечення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Крім цього, обраний захід, жодним чином не перешкоджає реалізації відповідачкою прав володіння та користування спірними підвальними приміщеннями, які вона може вільно здійснювати.

Зважаючи на вказане, доводи та вимоги заяви про забезпечення слід вважати обґрунтованими та таку слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на підвальні приміщення IV та V площею 20,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , які є частиною квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 110,2 кв.м. та коморою в підвалі, площею, 5,7 кв.м.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної ухвали безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 04 січня 2021 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Т.І. Приколота

М.М. Шандра