Справа №613/704/21 Провадження № 2/613/313/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 листопада 2021 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Сеник О.С.,
за участю секретаря судового засідання Макушинської О.В.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
відповідача ОСОБА_2 ,
представника відповідача ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Богодухівського районного суду Харківської області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу № 613/704/21 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2 , у якому просить: 1) зменшити розмір аліментів, утримуваних з ОСОБА_4 за рішенням Богодухівського районного суду Харківської області № 613/474/20 від 14 липня 2020 року на користь відповідача ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05 травня 2020 року до досягнення дитиною повноліття на 1/4 частини заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішення законної сили; 2) зупинити стягнення, що здійснювалось за виконавчим листом № 613/474/20 від 14 липня 2020 року на користь відповідача ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05 травня 2020 року до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 08.07.2020. Сторони мають спільну дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 14 липня 2020 року, на підставі якого було видано виконавчий лист, присуджено до стягнення з ОСОБА_4 на користь відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.05.2020 до досягнення дитиною повноліття.

Позивач вказав, що на час ухвалення рішення суду про стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини доходів ОСОБА_4 мав постійний заробіток у вигляді заробітної плати у розмірі 19000 грн. на місяць. На даний час позивач не працює, його стан здоров`я погіршився, він має дохід лише від отримання пенсії, яка складає 12000 на місяць. Тому, у даному випадку ОСОБА_4 вважає за доцільне стягувати з нього аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх його доходів. Зауважив, що при отриманні доходів у розмірі 12000 грн., 1/4 частини з них складає приблизно 2500-3000 грн., при цьому прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а саме для його доньки становить 2270 грн. Враховуючи, що змінився дохід ОСОБА_4 , він вважає, що необхідно зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідача, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 02.06.2021 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

07.06.2021 відповідачкою було подано письмовий відзив на позов, у якому ОСОБА_2 просить суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. З посиланням на ч. 1 ст. 182, ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України вказала, що зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я повинні відбутися після винесення рішення суду про стягнення аліментів та до подання позову про зменшення розміру аліментів. Тобто, вважається, що на момент винесення рішення про стягнення аліментів суд врахував усі істотні обставини та мають з`явитися нові, які є підставою для зміни розміру аліментів. На підтвердження своїх вимог щодо погіршення свого матеріального стану позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу. Щодо погіршення матеріального стану позивач посилається на те, що на момент винесення рішення суду від 14.07.2020 він працював, отримував заробітну плату, а на даний час він не працює, отримує лише пенсію в розмірі 12000,00 грн. та не має інших доходів. Однак, аналіз матеріального стану позивача свідчить про те, що він приховав ряд обставин, зокрема, не повідомив суд про те, що йому належить 1/4 (одна четверта) частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та земельна ділянка площею 0,148 га, розташована по АДРЕСА_2 . Крім того, на початку 2021 року позивач отримав для ведення особистого селянського господарства земельну ділянку площею 1,9 га, розташовану на території колишньої Дмитрівської сільської ради Богодухівського району Харківської області. У позивача відсутні боргові зобов`язання, він не має на утриманні інших осіб. Крім того, зазначила, що аліменти стягуються з позивача не у твердій грошовій сумі, а у частці. Отже, зі зменшенням доходу зменшується і розмір стягуваних аліментів, тому посилання позивача на доцільність стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частки від його доходів є необґрунтованим та не відповідає дійсності. З огляду на викладене, жодних доказів погіршення стану здоров`я позивач не надав, матеріальний стан позивача є добрим, стабільним, і навіть покращився за рахунок отриманої ним для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки площею 1,9 га. Таким чином, позивач має реальну можливість та зобов`язаний продовжувати платити аліменти на утримання доньки у розмірі, визначеному рішенням суду від 14.05.2020. Вважає, що за даних обставин позовні вимоги ОСОБА_4 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
16.08.2021 позивачем подано письмові пояснення на відзив, у яких ОСОБА_4 стверджує, що на даний час пенсійне забезпечення є єдиним достеменно встановленим джерелом його доходів, докази щодо будь-яких інших джерел в матеріалах справи відсутні. Зазначив, що в передачі ОСОБА_4 у власність земельної ділянки розміром 1,9 га було відмовлено 13 квітня 2021 року. Крім того, батьки позивача ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є пенсіонерами за віком та потребують догляду як непрацездатні громадяни, що вимагає від позивача додаткових матеріальних витрат. Також позивач вказав, що він страждає на тяжке захворювання суглобів, що потребує постійного лікування. Вказані факти підтверджуються відповідними довідками. ОСОБА_4 зазначив, що в період працездатності він не заперечував проти стягнення з нього 1/3 частини доходу, але на даний час він не має матеріальної можливості їх сплачувати, в результаті чого буде накопичуватися борг, що буде негативно відображатися на його загальному стані. Враховуючи викладене, з посиланням на п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.ст. 181, 192 СК України, вказує, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, та вважає, що значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для зменшення розміру аліментів до 1/4 частини доходів.
Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 22.09.2021 за заявою представника відповідача витребувано з Богодухівської державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Харківській області відомості про доходи за 2020 рік та 8 місяців 2021 року ОСОБА_4
01.10.2021 до суду надійшли витребувані докази.
Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві та письмових поясненнях на відзив. На задоволенні позову наполягали. Позивач у судовому засіданні, призначеному на 22.09.2021, пояснив, що з військової служби він звільнився 20.11.2020, після цього протягом нетривалого часу працював у КП «Харківське підприємство автобусних станцій», звідки звільнився 01.04.2021, і наразі пенсія є єдиним джерелом його існування. На даний час він мешкає в одному житлі з колишньою дружиною та донькою, іншого житла не має. При цьому, він бере матеріальну участь у житті доньки окрім сплати аліментів. Пояснив, що після ухвалення судового рішення про стягнення з нього аліментів погіршився і стан його здоров`я, а саме, виникло загострення хвороби подагри, на яку він захворів два роки тому, і наразі він проходить курс внутрішньосуглобових ін`єкцій. Вказує, що на його утриманні перебувають також батьки похилого віку, стан здоров`я яких є незадовільним, і які потребують його матеріальної підтримки. При цьому, після вирахування аліментів з його пенсії на руки він отримує 6200 грн. Твердження відповідача про наявність у нього двох земельних ділянок є необґрунтованими, оскільки одна з цих земельних ділянок, надана йому для будівництва та обслуговування житлового будинку, є предметом судового спору, тому він позбавлений можливості використовувати її будь-яким чином, а у відведенні іншої земельної ділянки йому було відмовлено. Враховуючи викладене, вважає, що погіршення його матеріального стану та стану його здоров`я після ухвалення судового рішення про стягнення з нього аліментів є підставою для зменшення їх розміру.
Представник позивача пояснив, що наразі з пенсії відповідача стягується, крім основного розміру аліментів (що на місяць становить близько 4000 грн.), ще заборгованість по сплаті аліментів (щомісячно близько 2000 тис. грн.). Водночас, розмір заробітної плати відповідача є більшим, ніж та сума, що залишається у відповідача після сплати аліментів, та в сукупності з аліментами дозволяє утримувати дитину.
Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник відповідача стверджував, що матеріальний стан позивача після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів не погіршився, а навпаки покращився, оскільки позивач набув у власність дві земельні ділянки. Позивач приховав цю обставину, та той факт, те, що працював у КП «ХПАС» і отримував заробітну плату, а також значні фінансові виплати з Харківського обласного центру комплектування та соціальної підтримки. Натомість, заробітна плата відповідачки, яка працює асистентом вихователя у дитячому садку, є незначною, та не дає можливості належним чином утримувати дитину, у зв`язку з чим відповідачка змушена працювати у свій неробочий час (брати додаткові години на заміну вихователя за місцем своєї роботи). Враховуючи викладене, вказує, що зменшення частки доходу, у якій з відповідача стягуються аліменти, негативно вплине на матеріальне становище дитини. Зазначив, що позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами погіршення стану його здоров`я, а посилання позивача на необхідність матеріальної підтримки його батьків є безпідставним та не впливає на обов`язок позивача по сплаті аліментів, оскільки батьки позивача є особами працездатного віку.
Відповідач пояснила, що пенсія не є єдиним джерелом доходів позивача, оскільки він працює неофіційно. Крім того, позивач наразі має заборгованість по сплаті аліментів, яка утворилася у зв`язку з тим, що при виході на пенсію він не повідомив до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про те, що є платником аліментів. Сплата аліментів з пенсії позивача була розпочата лише у зв`язку з відповідним зверненням відповідачки. При цьому, виплата вказаної заборгованості припиняється у листопаді поточного року. Наразі у відповідачки відсутня можливість брати додаткові робочі години для того, щоб заробити кошти на утримання доньки, яка потребує оплати факультативних занять у школі та додаткових витрат на участь у олімпіадах та інших заходах, пов`язаних із навчанням. Враховуючи викладене, вважає, що зменшення розміру частки аліментів від доходу позивача є недоцільним та призведе до погіршення матеріального забезпечення дитини.
Вислухавши сторін та їх представників, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 08.08.2006, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12).

Заочним рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 08 липня 2020 року по справі № 613/473/20 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано (а.с. 11).

Відповідно до довідки Богодухівської міської ради від 28.04.2021 № 2008, ОСОБА_4 проживає у АДРЕСА_1 , та має наступний склад сім`ї: дружина ОСОБА_2 , 1977 року народження; син ОСОБА_8 , 2000 року народження; дочка ОСОБА_5 , 2006 року народження (а.с. 10).

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 14 липня 2020 року по справі № 613/474/20 позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів задоволено. Ухвалено стягувати з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 (однієї третьої) частини заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 05 травня 2020 року до досягнення дитиною повноліття.
Як вбачається зі змісту вказаного рішення, відповідач визнав позов у повному обсязі.
Рішення набрало законної сили 14.08.2020 (а.с. 32-34).

17.08.2020 Богодухівським районним судом Харківської області було видано виконавчий лист по справі № 613/474/20 (а.с. 13).

Матеріалами справи підтверджено, що наказом командувача військ ОК «Схід» № 313 від 11.11.2020 ОСОБА_4 було звільнено з військової служби за пп. «к» п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», про що свідчать відомості військового квитка ОСОБА_4 серії НОМЕР_4 (а.с.17-18).

Відповідно до даних військового квитка, ОСОБА_4 брав участь в антитерористичній операції протягом 2014-2016 років.

Згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування від 27.04.2021 ОСОБА_4 у 2020 році отримував доходи від АТ «Харківське підприємство автобусних станцій» (код в ) в сумі 2734,48 грн. у грудні 2020 року, а також від ІНФОРМАЦІЯ_4 (код в ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) у січні-листопаді 2020 року в сумі: у січні 2020 року в розмірі 17521,80 грн., у лютому-квітні та у червні-жовтні 2020 року в розмірі 18043,80 грн. щомісячно, у травні 2020 року в сумі 36304,11 грн., у листопаді 2020 року в сумі 68773,86 грн. (зворотній бік а.с. 16).

Відповідно до довідки про доходи, виданої Харківським об`єднаним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки 27.04.2021 № 67/ВФЗ, ОСОБА_4 проходив військову службу у Богодухівському об`єднаному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки та отримував грошове забезпечення : у травні 2020 року в сумі 36304,11 грн., у червні та липні 2020 року в сумі 18260,31 грн. щомісячно, у серпні 2020 року в сумі 18811,29 грн., у вересні 2020 року в сумі 19072,29 грн., у жовтні 2020 року 18811,29 грн. (а.с. 14).

Згідно з Відомостями з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб Державної податкової служби України про суми виплачених доходів, наданих Головних управлінням ДПС у Харківській області на запит суду, ОСОБА_4 отримував доходи :

від Управління соціального захисту населення Богодухівської районної державної адміністрації - у 1, 3 та 4 кварталах 2020 року - в сумі 9855,00 грн., 2224,79 грн. та 2224,79 грн. відповідно;

від Харківського об`єднаного територіального центру комплектування та соціальної підтримки : у 1 кварталі 2020 року 54258,93 грн., у 2 кварталі 2020 року 72824,73 грн., у 3 кварталі 2020 року в сумі 56143,89 грн., у 4 кварталі 2020 року 313749,80 грн., у 1 кварталі 2021 року 56231,80 грн.;

від АТ «ХПАС» - у 4 кварталі 2020 року в сумі 2734,48 грн., у 1 кварталі 2021 року 21145,28 грн., у 2 кварталі 2021 року в сумі 2264,40 грн.

Вказаними Відомостями зафіксовано дату звільнення ОСОБА_4 з військової служби 20.11.2020, та дату звільнення з АТ «ХПАС» - 01.04.2021.

Згідно з довідкою про доходи № 957511, виданою Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, ОСОБА_4 перебуває на обліку в ГУПФУ в Харківській області отримує пенсію за вислугу років у сумі: в листопаді 2020 року 4052,12 грн., у грудні 2020 року квітні 2020 року по 12170,62 грн. щомісячно (а.с. 15).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 04.06.2021, ОСОБА_4 на праві власності належить земельна ділянка площею 0,148 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, адреса: АДРЕСА_2 . Право власності зареєстроване за позивачем 17.04.2018 (а.с. 35)..

Також згідно з цим витягом позивачу на праві власності належить 1/4 (одна четверта) частка квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності зареєстроване за позивачем 01.03.2009 на підставі свідоцтва про право власності, НОМЕР_6 , виданим Богодухівським міським комітетом приватизації від 10.02.2009 (зворотній бік а.с. 35).

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 22.03.2021 № НВ-021, зареєстровано проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0767, площею 1,9000 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Богодухівського району Харківської області за ОСОБА_9 , ОСОБА_9 .. Інформація про зареєстроване право власності в Державному земельному кадастрі відсутня (а.с. 36).

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 13 квітня 2021 року № 1225-УБД, копія якого наявна в матеріалах справи, відмовлено гр. ОСОБА_4 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої за межами населених пунктів на території Дмитрівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, площею 1,9000 га, з кадастровим номером :03:003:0767, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, та у наданні цієї земельної ділянки у власність (а.с. 51).

З наданої позивачем довідки КНП «Богодухівська центральна районна лікарня» Богодухівської міської ради від 04.08.2021 № 01-16/936 вбачається, що ОСОБА_4 , 1978 р.н., періодично знаходиться на лікуванні КНП Богодухівська центральна районна лікарня Богодухівської міської ради у лікаря-травматолога з діагнозом: артроз-артрит з переважним ураженням п`ястно-фалангових суглобів обох ступней І-ІІ ступеню (хвороба Кіллера-1), стадія нестійкої ремісії. Проходить курс медикаментозної терапії та введення внутрішньо-суглобних ін`єкцій (а.с. 54).

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно із ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Приписами ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Разом з тим, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Так, у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.

Таким чином, вимога платника аліментів про зменшення розміру аліментів ґрунтується на підставах, передбачених Сімейним кодексом України.

Згідно з вимогами статті 192 СК України розмір аліментів може бути змінений за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника чи одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Доведення саме вказаних обставин є підставою для перегляду визначеного судом розміру аліментів, у тому числі, і шляхом зміни способу їх стягнення.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 липня 2019 року по справі № 415/4386/16-ц, врахування якої є обов`язковим в силу приписів ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (ч.3 ст.183 СК України).

З вищевикладеного вбачається, що з 20.11.2020 (після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів від 14.07.2020) ОСОБА_4 був звільнений з військової служби, та з листопада 2020 року отримує пенсію у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області. В період з грудня 2020 року по березень 2020 року включно позивач працював у АТ «ХПАС», звідки звільнився з 01.04.2021.

Таким чином, матеріальний стан позивача змінився після постановлення судового рішення про стягнення аліментів з ОСОБА_4 (14.07.2020), що є підставою для звернення до суду з позовом про зміну розміру стягнення аліментів.

Як зазначалось вище, наданою позивачем довідкою КНП «Богодухівська центральна районна лікарня» Богодухівської міської ради від 04.08.2021 підтверджено, що ОСОБА_4 періодично знаходиться на лікуванні КНП Богодухівська центральна районна лікарня Богодухівської міської ради у лікаря-травматолога з діагнозом: артроз-артрит з переважним ураженням п`ястно-фалангових суглобів обох ступней І-ІІ ступеню (хвороба Кіллера-1), проходить курс медикаментозної терапії та введення внутрішньосуглобних ін`єкцій (а.с. 54), що підтвердив позивач у судовому засіданні.

Суд зауважує, що ОСОБА_4 було звільнено з військової служби за пп. «к» п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (закінчення продовженого строку дії контракту), а не за пп. «б» цього пункту (за станом здоров`я), у зв`язку з чим суд вважає обґрунтованими пояснення позивача та його представника про те, що загострення хвороби, з яким позивач пов`язує погіршення стану свого здоров`я, сталося після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів.

Враховуючи викладене, слід дійти висновку, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджено ті обставини, на які посилається позивач в обґрунтування підстав позову погіршення майнового стану та стану здоров`я платника аліментів.

Суд відхиляє посилання відповідача на наявність у ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,148 га по АДРЕСА_2 , оскільки рішення про надання позивачу цієї земельної ділянки було прийнято органом місцевого самоврядування ще у 2018 році, тобто, до поставлення судом рішення від 14.07.2020 про стягнення аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 , у зв`язку з чим вважається, що ця обставина була врахована судом при визначенні розміру аліментів.

Не беруться судом до уваги і доводи відповідачки про наявність у ОСОБА_4 у власності 1/4 частки квартири АДРЕСА_4 , оскільки, як встановлено у судовому засіданні, позивач проживає у цій квартирі, яка є єдиним його житлом. Крім того, представником відповідачка не заперечується, що ця квартира була отримана позивачем в якості службового житла під час проходження ним військової служби (тобто, до постановлення рішення суду про стягнення аліментів), і наразі в ній проживають, крім ОСОБА_4 , і сама відповідачка та їх діти.

Враховуючи викладене, вказана частка квартири сама по собі не приносить ОСОБА_4 жодного доходу.

Крім того, твердження представника відповідача про те, що ОСОБА_4 набуто право власності на земельну ділянку площею 1,9 га, розташовану на території Дмитрівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, спростовується наказом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 13 квітня 2021 року № 1225-УБД, яким відмовлено ОСОБА_4 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення вищевказаної земельної ділянки, та у наданні цієї земельної ділянки у власність.

Як пояснив позивач у судовому засіданні, наказ про відмову у відведенні земельної ділянки наразі ним не оскаржений та є чинним.

Відсутність у власності ОСОБА_4 вказаної земельної ділянки також підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 22.03.2021, відповідно до якого інформація про зареєстроване право в Державному земельному кадастрі відсутня.

Отже, надані до матеріалів справи письмові докази свідчать про те, що матеріальний стан позивача не покращився, як стверджує представник відповідача, а погіршився, що з урахуванням погіршення стану здоров`я позивача є підставою для зменшення розміру (частки) аліментів, які стягуються за рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 14.07.2020 по справі № 613/704/21 з ОСОБА_4 ..

Судом взято до уваги факт отримання ОСОБА_4 сум доходів від Харківського об`єднаного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, з яких, як зазначає відповідач, позивачем не були сплачені аліменти.

Проте, слід відмітити, що виходячи зі змісту відомостей з центральної бази даних ДРФО ДПС України, за період з 1 кварталу 2020 року по 2 квартал 2021 року включно такі доходи виплачувались ОСОБА_4 лише тричі, а саме перед звільненням з військової служби та відразу після звільнення (у 2 кварталі 2021 року такі суми Харківським ОЦТК та СП позивачу вже не виплачувались), а відтак, пов`язані зі звільненням та не мають постійного характеру.

В силу п.3 ч.2 ст. 72 Закону України «Про виконавче провадження» та постанови КМУ від 26.02.1993 № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб» суми вихідної допомоги, виплаченої військовослужбовцям в разі звільнення (виходу у відставку) з військової служби, а також інші види грошового забезпечення, що не має постійного характеру, не є доходами, з яких сплачуються аліменти.

Беручи до уваги викладене, з огляду на встановлене законом пряме обмеження для врахування цих видів доходів військовослужбовця до складу доходу, з якого може бути здійснено стягнення на виплату аліментів, а також враховуючи, що станом на травень 2021 року (місяць, в якому ОСОБА_4 звернувся до суду з цим позовом), позивач втратив право на отримання таких доходів, суд позбавлений можливості врахувати ці доходи як підставу для відмови у зменшенні розміру аліментів, за наявності передбачених законом для цього умов.

Щодо доводів відповідача про те, що позивач неофіційно працює, слід зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 2, ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та диспозитивності.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

За приписами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

У ч. 2 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Стверджуючи, що позивач має інші доходи, ніж ті, які вказані в офіційних джерелах, відповідач жодних доказів такого твердження не надав. Обставин, які б свідчили про здійснення позивачем витрат, які значно перевищують отримані ним суми доходів, відповідачем та її представником наведено не було.

Разом з тим, відомості з офіційних джерел, в тому числі, й ті, які були витребувані судом за клопотанням представника відповідача (відомості про суми виплачених доходів з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПС України, довідки ХОТЦК та СП, ГУПФУ в Харківській області) свідчать про погіршення майнового стану відповідача у зв`язку зі звільненням його з військової служби та з роботи.

З огляду на викладене, пояснення відповідача про наявність у відповідача неофіційних доходів не підтверджені жодними доказами та на даний час не можуть бути взяті судом до уваги.

Разом з тим, суд вважає, що доводи представника позивача про необхідність утримання ОСОБА_4 батьків, стан здоров`я яких є незадовільним, не звільняють його від обов`язку сплати аліментів, оскільки право на утримання від позивача мають не лише батьки, а й дитина, яка, на відміну від батьків, позбавлена можливості отримувати самостійних дохід.

З приводу тверджень представника позивача про те, що дохід відповідачки є більшим, ніж дохід, який залишається у позивача після вирахування аліментів, та дозволяє утримувати дитину, суд зауважує, що згідно з наданими довідками з місця роботи ОСОБА_2 , де остання працює асистентом вихователя, дохід відповідачки не може вважатися задовільним та не перевищує доходу позивача.

Водночас, беручи до уваги, що наразі судом розглядається позов ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів (частки доходу платника, в якій сплачуються аліменти), а не позов ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, а також враховуючи, що розмір доходу відповідачки не був обставиною, якою позивач обґрунтував вимоги позову, з урахуванням приписів ч.1 ст.13 ЦПК України та ст.182 СК України, розмір доходу ОСОБА_2 не є підставою для відмови в позові ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів.

З огляду на викладене, оскільки після ухвалення Богодухівським районним судом Харківської області рішення від 14.07.2020 про стягнення аліментів матеріальне становище та стан здоров`я позивача змінились, позовні вимоги в частині зменшення розміру аліментів, що стягуються з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_5 , з 1/3 (однієї третьої) на 1/4 (одну четверту) частину заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про зупинення стягнення аліментів, що здійснювалось за виконавчим листом № 613/474/20 від 14 липня 2020 року на користь відповідача ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05 травня 2020 року до досягнення дитиною повноліття, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду від 15.05.2006 № 3 про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Отже, ухвалення рішення про зменшення розміру стягуваних аліментів і є підставою для стягнення аліментів у новому розмірі.

Керуючись ст. 51 Конституції України, ст.ст. 180, 181, 182, 183, 184, 191, 192 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4, 10-13, 76-81, 141, 259, 263-265, 274-279, 354, 355, п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих положень, пп. 15.5 п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_4 за рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 14 липня 2020 року по справі № 613/474/20 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 (однієї третьої) частини заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, на ј (одну четверту) частину заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Позивач: ОСОБА_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено 09.11.2021.

Суддя О.С. Сеник