Справа № 138/2933/21
Провадження №:2/138/816/21
11 листопада 2021 року м. Могилів-Подільський
Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Холодова Т.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Паламарчук І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_1 звернулась до Могилів-Подільського міськрайонного суду із вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до договору купівлі-продажу від 05.02.2003 позивачу на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 . У даному будинку зареєстрований колишній чоловік позивача, шлюб з яким було розірвано відповідно до рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду від 11.01.2021. Однак, відповідач близько трьох років в будинку не проживає, не доглядає за ним та не здійснює витрат на його утримання. Вказаний будинок не є об`єктом спільної сумісної власності, договір найму житлового приміщення сторони не укладали, порядок користування будинком не встановлювали. Позивач вважає, що реєстрація відповідача у належному їй будинку порушує її право власності, гарантоване їй ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За таких підстав відповідно до вимог ст.ст. 391, 405 ЦК України позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування належним їй на праві власності будинком.
Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 13.10.2021 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено розгляд справи по суті.
11.11.2021 у судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутність, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, у судове засідання не з`явився без повідомлення причин своєї неявки, правом подання відзиву на позовну заяву не скористався.
Оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, з урахуванням викладеного вище, це дає підстави суду відповідно до ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Згідно з довідкою відділу надання адміністративних послуг Могилів-Подільської міської ради № 6786 від 06.10.2021 за адресою АДРЕСА_2 , зареєстровані зокрема позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8).
Відповідно до довідки Голови квартального комітету № 5 «Центр» № 204 від 05.10.2021 ОСОБА_2 за вказаною вище адресою зареєстрований, але не проживає з листопада 2018 року (а.с. 7).
Також судом встановлено, що ОСОБА_2 та позивач перебували в зареєстрованому шлюбі з 28.10.2014, який рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду від 11.01.2021 розірвано (а.с. 6).
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на положення ст. 41 Конституції України, в якій закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб та ст.ст. 391, 405 ЦК України, які передбачають, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
При вирішенні даного спору суд зважає на положення ч. 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.
За порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК УРСР слід дійти до висновку, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на житлове приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статті 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК УРСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Крім цього, за змістом частини четвертої статті 156 ЖК УРСР припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.
Відповідач у розумінні вимог статті 3 СК України та частини другої статті 64 ЖК УРСР є колишнім членом сім`ї позивача, як власника будинку.
Тобто, в зв`язку з тим, що відповідач перестав бути членом сім`ї власника будинку, то останній має право проживати в даному будинку на законних підставах лише за згодою власника будинку та укладеним між ними письмовим договором найму жилого приміщення.
Ст. 158 ЖК УРСР, передбачено, що наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення.
Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначити права і обов`язки наймодавця і наймача та інші умови найму.
Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем договір найму жилого приміщення не укладався, будь-які домовленості щодо проживання відповідача у спірному будинку після розірвання шлюбу ними не досягнуто, витрати по утриманню житлового будинку відповідач не несе.
Зважаючи на викладене вище та те, що 2/3 частини будинку АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 і право власності позивача порушено ухиленням відповідача від добровільного зняття з реєстрації у вказаному будинку, неможливістю позивача в повній мірі реалізувати право власності на належне їй нерухоме майно, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 316, 317, 319, 321, 383, 391 ЦК України, ст. ст. 64, 150, 156, 158 ЖК УРСР, ст. 3 СК України, ст.ст. 12, 76-81, 128 ч. 11, 141 ч. 1, 247 ч. 2, 259 ч. 1, 2, 263-265, 280-283, 289 ЦПК України суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , судові витрати у виді судового збору у сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .
Суддя Т.Ю. Холодова