Провадження №2/523/597/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2021 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді - Кисельова В.К.

при секретарі - Дзюба Г.І.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання права користування житлом та зобов`язання укласти договір найму ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась з позовом до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання права користування житлом та зобов`язання укласти договір найму, мотивуючи свої вимоги тим, що у 1998 році їй як працюючої у ЖЄП -94 двірником, під підсобне приміщення, а фактично для проживання, було надано аварійну квартиру під номером АДРЕСА_1 . Зазначена обставина підтверджується витягом із розпорядження Суворовської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів від 29.04.1998 року, випискою з розпорядження № 11 від 25.09.1998 року та списком осіб на отримання службового житла ЖЕО Суворовської району на 2000 рік. Зазначеною квартирою позивачка володіє та користується понад двадцять років. В зазначеному житловому приміщенні позивачка проживає по цей час, іншого житлового приміщення не має, можливості зареєструватися за місцем проживання без визнання за нею права користування спірним житлом у позивачки відсутня. Позивач здійснює утримання зазначеного майна та сплачує житлово-комунальні послуги, що підтверджується договором на користування електричною енергією та квитанціями про сплату за житлово-комунальні послуги. За період володіння та користування приміщенням, позивачем було здійснено ремонт та реконструкцію приміщення, приведено зазначене приміщення в житловий стан. Таким чином позивач вважає, що вона правомірно набула права користування спірним житлом, а як наслідок набула всі права та обов`язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Посилаючись на вказані обставини позивачка просила визнати за нею право користування службовим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 та зобов`язати Суворовську районну адміністрацію Одеської міської ради укласти договір найму на квартиру АДРЕСА_1

Ухвалою від 29 липня 2020 року відкрито провадження. Відповідачу було направлено ухвалу про відкриття провадження по справі разом з позовом на додатками та запропоновано надати відзив на позовну заяву.

04 вересня 2021 року на адресу суду від відповідача Суворовської районної адміністрації ОМР надійшов відзив, відповідно до якого вбачається, що позовні вимоги ОСОБА_3 не визнають та у задоволенні позову просять відмовити з тих підстав, що спірну квартиру позивачці було видано в якості підсобного приміщення без права прописки та проживання, відповідно до витягу із розпорядження Виконавчого комітету Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради народних депутатів № 464-Р від 29.04.1998 року та рішення Виконавчого комітету Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради народних депутатів № 72 ЗР від 01.07.1998р. «Про передачу ЖЕВ району під підсобні та складські приміщення аварійних квартир, розташованих на перших поверхах будинків АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 . Квартира АДРЕСА_1 закріплена за двірником ОСОБА_3 .. Таким чином позивач самовільно вселилась в підсобне приміщення кв. АДРЕСА_1 та мешкає, не маючи на це законних підстав. Місце проживання позивача зареєстровано по АДРЕСА_4 . На квартирному обліку позивач не перебувала та не перебуває і на цей час. Оскільки кв. АДРЕСА_1 була видана гр. ОСОБА_3 в якості підсобного приміщення без права прописки та проживання, яке є непризначеним та непридатним для проживання в ньому, Суворовська районна адміністрація ОМР не вбачає підстав для задоволення позовних вимога.

Згідно інформації, внесеної в систему повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.02.2021 року, вказану справу перерозподілено судді ОСОБА_4 у зв`язку з звільненням судді ОСОБА_5 у відставку.

Ухвалою від 17 лютого 2021 року прийнято справу до свого провадження та призначено слуханням в підготовчому судовому засіданні.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні.

Представник відповідача ОСОБА_2 в наданому відзиві та поясненнях під час розгляду справи проти позову заперечував та просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Встановлені судом обставини справи та відповідні правовідносини.

Так судом встановлено, що у 1998 році позивачці яка працювала двірником у ЖЄП -94, під підсобне приміщення, а фактично для проживання, було надано аварійну квартиру під номером АДРЕСА_1 . Зазначена обставина підтверджується витягом із розпорядження Суворовської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів від 29.04.1998 року, випискою з розпорядження № 11 від 25.09.1998 року та списком осіб на отримання службового житла ЖЕО Суворовської району на 2000 рік. (а.с.8-10)

Зазначеною квартирою позивачка володіє та користується понад двадцять років. В зазначеному житловому приміщенні позивачка проживає і по цей час, іншого житлового приміщення не має, про що свідчать Акти від 30.10.2018 та 30.05.2018 р., підписані сусідами ОСОБА_3 та завірені у КП ЖКС «Пересипський» (а.с.11,12)

Позивач здійснює утримання зазначеного майна та сплачує житлово-комунальні послуги, що підтверджується договором на користування електричною енергією та квитанціями про сплату за житлово-комунальні послуги. (а.с. 21-24, 46-60)

За період володіння та користування приміщенням, позивачем було здійснено ремонт та реконструкцію приміщення, приведено зазначене приміщення в житловий, задовільний стан, що підтверджується, висновком про технічний стан квартири АДРЕСА_1 , виготовлений архітектором ОСОБА_6 .. Однак доказів отримання дозволу про проведення реконструкції не було надано. ( а.с. 34-37)

Статтею 4 Житлового кодексу України визначено, що до житлового фонду відносяться жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях на території України. Житловий фонд включає в себе жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі (державний житловий фонд), колгоспам та іншим кооперативним організаціям, їх об`єднанням, профспілковим та іншим громадським організаціям (громадський житловий фонд), житлово-будівельним кооперативам (фонд житлово-будівельних кооперативів), жилі будинки (частини будинків), квартири, що належать громадянам на праві приватної власності (приватний житловий фонд, квартири в багатоквартирних жилих будинках, садибні (одноквартирні) жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях усіх форм власності, що надаються громадянам, які відповідно до закону потребують соціального захисту (житловий фонд соціального призначення).

Правовий статус житлових приміщень, що перебувають у державній власності, регулюється житловим законодавством та умовами Договорів на підставі яких дане майно передано у користування. Договір найму жилого приміщення укладається у письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер. Відповідно до ст. 63 Житлового кодексу України України предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок.

Частиною 1 ст.118 ЖК України встановлено, що службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири, розташовані, переважно, на першому поверсі.

Згідно ч.1 ст.122 ЖК України на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення.

Відповідно до ст.ст.119,121 ЖК України перелік категорій робітників, яким може бути надано службові жилі приміщення, а також порядок надання службових жилих приміщень, встановлюється законодавством Союзу РСР і Української РСР.

В свою чергу, постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 року №37 затверджено Перелік категорій працівників, яким може бути надано службові жилі приміщення, п.2 якого до вказаного переліку віднесено і двірників житлово-експлуатаційної організації.

Також вказаною постановою затверджено Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР (далі - Положення).

Пунктом 2 вказаного Положення встановлено, що службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Підприємства, установи, організації мають використовувати службові жилі приміщення за їх цільовим призначенням.

Пунктом 15 Положення встановлено, що службове жиле приміщення надається робітникам, службовцям і колгоспникам на час виконання ними обов`язків, які потребують проживання в такому приміщенні.

Положенням статті 125 ЖК України передбачено, що осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років, не може бути виселено із службового житла без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до ст. 8 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», як у ратифіковано Законом № 475/97-ВР від 17.07.97

«1. Кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

2. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших».

Відповідно до п. 47 рішення ЄСПЛ «Віннійчук проти України»

(Заява № 34000/07) суд нагадує зі своєї усталеної практики, що концепція «житла» має основне значення для особистісної ідентичності, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримання відносин з іншими та є постійним і безпечним місцем у суспільстві (див., серед інших джерел, рішення у справах «Кривіцька та Кривіцький проти України» (Kryvitska and Kryvitskyy v. Ukraine), заява № 30856/03, пункт 44, від 02 грудня 2010 року, та «Гладишева проти Росії» (Gladysheva v. Russia), заява № 7097/10, пункт 93, від 06 грудня 2011 року). Втрата житла є крайньою формою втручання у право на повагу до житла (див., серед інших джерел, рішення у справі «МакКанн проти Сполучного Королівства» (McCann v. the United Kingdom), заява № 19009/04, пункт 50, від 13 травня 2008 року, та згадане рішення у справі «Кривіцька та Кривіцький» (Kryvitska and Kryvitskyy v. Ukraine), пункт 41).

На підставі викладеного, суд вважає, що позивачка набула право користування службовим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 , оскільки постійно проживає у вищевказаній квартирі більше 20 років.

В той же час, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про зобов`язання укладення договору найму на квартиру АДРЕСА_1 необхідно залишити без задоволення.

Так, відповідно до ст. 15 ЖК України виконавчі комітети районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів у межах і в порядку, встановлених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР, на території району, міста, району в місті: здійснюють управління житловим фондом місцевих Рад.

З наданих позивачкою доказів не вбачається, що вона зверталась до Суворовської районної адміністрації Одеської міської Ради або Виконавчого комітету Одеської міської із заявою про зняття статусу службового житла з жилого приміщення та виключення його з складу службових житлових приміщень. Окрім того, органи місцевого самоврядування вищевказане питання не розглядали, а тому заявлені позовні вимоги в даній частині є передчасними.

Керуючись ст.ст. 2,5,10,12,258,259,263-265,268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_3 до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання права користування житлом та зобов`язання укласти договір найму задовольнити частково.

2. Визнати за ОСОБА_3 право користування службовим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

3. Позовні вимоги ОСОБА_3 до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про зобов`язання укладення договору найму на квартиру АДРЕСА_1 залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня отримання копії повного тексту рішення.

Повний текст рішення буде складено та підписано у десятиденний строк з дати проголошення рішення.

Суддя:

Повний текст рішення складено та підписано 09.11.2021