Справа № 186/1661/20
Провадження № 2/188/164/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2021 року смт.Петропавлівка

Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Курочкіної О.М.

секретар судового засідання Лукіна Л.Г.

справа №186/1661/20

позивач : ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

про стягнення інфляційних втрат, 3% річних, штрафу та 7.5% щомісячно від суми позики (неповернутої частини позики)

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення інфляційних втрат, 3% річних, штрафу та 7.5% щомісячно від суми позики (неповернутої частини позики). В обгрунтування позову зазначив, 30 березня 2016 року позивач надав в борг 10 000 (десять тисяч) гривень ОСОБА_2 на потреби сім`ї, строком до 30 червня 2016 року і на підтвердження даної позики була виготовлена розписка.

Так як умови зобов`язання відповідачем не виконувались, ОСОБА_1 звернувся до суду і 07 вересня 2016 року Перщотравенський міський суд Дніпропетровської області стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 30.03.2016року в розмірі 10 000.00 гривень та судовий збір у розмірі 551.20 гривень.

По даному судовому рішенню були видані два виконавчі листи № 186/1067/16-ц від 07.09.2016 року та відкрито два виконачі провадження: ВП № 52794294 про стягнення 10000.00 гривень та ВП № 52759276 про стягнення 551.20 гривень.

Незважаючи на відкриття виконавчих проваджень з примусового виконання судового рішення, сума боргу визначена судом в розмірі 10 551.20 грн. тривалий час боржником не поверталася і позивач був змушений 31 січня 2019 року звернутися до суду про стягнення інфляційних втрат за весь час прострочення: з липня 2016 року по грудень 2018 року включно, а також трьох процентів річних від простроченої суми та штрафу, зазначеному в борговій розписки від 30 березня 2016 року.

12 червня 2019 року Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області стягнуто інфляційні втрати, 3 % річних, штраф та 7.5 % щомісячно від суми позики.

Стягнуто з ОСОБА_2 , НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , НОМЕР_2 :

- 20 000 (двадцять тисяч) грн., що є сумою заборгованості за договором позики від 30.03.2016р. та 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп., що є витратами позивача по сплаті судового збору.

Сума боргу станом на 01 січня 2019 року, з урахуванням заочного рішення суду (справа № 186/1067/16-ц), становить - 10 551.20 (10000 +- 551.20) гривень, але враховуючи що впродовж довготривалого часу сума боргу не повернута, а тому відповідач повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми та штрафу, згідно умов договору позики від 30.03.2016 року, що встановлено заочним рішенням Петрпавліеського районного суду Дніпропетровської області від 12 червня . 2019 року - справа № 186/165/19, а також стягнуто на користь позивача 20 000 гривень, що є сумою заборгованості за договором позики від 30.03.2016 року та 768.40 гривень, що є витратами позивача по сплаті судового збору, а всього: 20 768 гривень 40 копійок.

Позивач вважає, що за 2019 -2020 рік інфляційні втрати складають 1590.68 грн.; 3% річних -1117.82 грн.; шоденний штраф 50 грн. нарахований ним на суму 18250.00 грн., 7.5% щомісячно від суми позики складають 10500.00 грн., тобто загальна заборгованість складає 35153.16грн. але виходячи із засад розумності просить стягнути 25000 грн. та судові витрати.

В судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач до суду не з`явився, поштове відправлення, відповідно о повідомлення №199 повернулось до суду з зазначенням «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до п.3 ч.8 ст.128 КПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Суд вважає можливим розгляд справи без участі сторін.

Вивчивши позов та додані до нього письмові докази суд приходить до висновку, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до Постанови КЦС ВС від 30.06.2021 у справі № 753/16143/18 (№ в ЄДРСР 98267432) зазначено, згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, зроблено висновок, що у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України строк повернення неохопленої попередніми періодами заборгованості за кредитним договором вважається таким, що настав, а право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Позиція Великої палати Верховного Суду полягає в тому, що проценти за правомірне користування грошовими коштами можуть нараховуватись лише в межах визначеного договором строку кредитування. Після спливу строку кредитування нарахування процентів за користування кредитом припиняється в силу приписів статей 1048, 1054 ЦК України, що підтверджується правовими висновками, які містяться у пунктах 48-55 постанови Великої палати Верховного Суду від 28.03.2018 №444/9519/12.

Суд приходить до висновку проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, порядок виплати яких урегульовано частиною 2 статті 625 ЦК України, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті й після спливу визначеного позикою строку.

Відтак Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. При цьому вказала, що зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом.

Постанова ВП ВС від 07.07.2020 по справі № 296/10217/15-ц (№ в ЄДРСР 90458917) Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні з урахуванням встановленого індексу інфляції.

За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Судом встановлено, 30.03.2016 року позивач надав в борг ОСОБА_2 10000 грн.

Відповідно до заочного рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 07.09.2016 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 30.03.2016 року в розмірі 10000 грн.

Заочним рішенням Петропавлівського районного суду від 12.06.2019 року вже вирішувалось питання про стягнення інфляційних виплат, 3% річних, штрафу та 7.5% щомісячно від суми позики. Відповідно до рішення з відповідача стягнуто 20000 грн. суму заборгованості за договором позики від 30.03.2016 року. Рішення набрало чинності 12.07.2019 року.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до наданих позивачем письмових доказів з відповідача стягується одночасно заборгованість за одним договором позики від 30.03.2016 року в розмірі 10000 грн. по виконавчому провадженню №52794294, яке відкрито 02.11.2016 року по виконавчому листу №186/1067/16- ц від 07.09.2016 року про стягнення заборгованості в розмірі 10000 грн. і по виконавчому провадженню №59711193, яке відкрито 05.08.2019 року по виконавчому листу №186/165/19 від 30.07.2019 року про стягнення заборгованості в розмірі 20000 грн., враховуючи положення ч.4 ст.82 ЦПК України та те, що питання відкликання виконавчих листів можливе лише у відповідному провадженні належним судом, суд приходить до висновку про вирішення питання про застосування положень ч.2 ст.625 ЦК України щодо останньої, визначеної судом суми заборгованості.

Суд дійшов висновку, що вимога позивача щодо стягнення трьох відсотків річних від простроченої суми з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, є законною та обґрунтованою. Однак суд не погоджується з тим, що вони мають бути розраховані за період з 01.01.2019 року так як Заочним рішенням Петропавлівського районного суду від 12.06.2019 року це питання вже вирішувалось, період, за який здійснено стягнення у резолютивній частині не зазначено, а тому розрахунок щодо стягнення трьох відсотків річних від простроченої суми з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення підлягає за період з дня винесення рішення, з 12.06.2019 року по 01.10.2020 року.

Відповідно до листа начальника Першотравенського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) №15627 від 01.10.2020 року загальна сума коштів стягнута з ОСОБА_2 за весь період становить 7352.07 грн. Залишок боргу станом на 01.10.2020 року складає 13416.33 коп.

Враховуючи, що за двома рішеннями суду заборгованість за договором позики від 30.03.2016 року в розмірі 10000 грн. вже стягується , суд вважає необхідним здійснити розрахунок і стягнути лише три відсотки річних від простроченої суми з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Розрахунок суми заборгованості з урахуванням індексу інфляції здійснюється з урахуванням:

період прострочення: 12.06.2019 - 01.10.2020.

сума заборгованості - 13416.33 грн.

Індекси інфляції за кожен місяць періоду прострочення: черв. 2019 = 99.5; лип. 2019 = 99.4; серп. 2019 = 99.7; вер. 2019 = 100.7; жовт. 2019 = 100.7; лист. 2019- 100.1; груд. 2019 = 99.8; січ. 2020 = 100.2; лют. 2020 = 99.7; бер. 2020 = 100.8; квіт. 2020 = 100.8; трав. 2020 = 100.3; черв. 2020 = 100.2; лип. 2020 = 99.4; серп. 2020 = 99.8; вер. 2020= 100.5

Сукупний індекс інфляції = 99.5:100 (черв. 2019) * 99.4:100 (лип. 2019) * 99.7:1С (серп. 2019)* 100.7:100 (вер. 2019)* 100.7:100 (жовт. 2019)* 100.1:100 (лист. 2019; * 99.8:100 (груд. 2019) * 100.2:100 (січ. 2020) * 99.7:100 (лют. 2020) * 100.8:100 (бе] 2020) * 100.8:100 (квіт. 2020) * 100.3:100 (трав. 2020) * 100.2:100 (черв. 2020) * 99.4:100 (лип. 2020) * 99.8:100 (серп. 2020) * 100.5:100 (вер. 2020) = 1.01592996. Інфляційне нарахування = 13416.33 * 1.01592996 -13416.33 = 213.72 грн.

Розрахунок 3 % річних за ст. 625 ЦКУ:

період прострочення: 12.06.2019 - 01.10.2020.

сума заборгованості - 13416.33 грн.

кількість днів прострочення_- 477.

Сума санкції = 13416.33*3/100/365*203 + 13416.33*3/100/366*274 = 525.17 грн.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку стягненню з відповідача підлягають інфляційні втрати, три проценти річних від частково не сплаченої суми боргу в розмірі 13416.33 грн. за рішенням Петропавлівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.06.2019 року станом на 01.10.2020 року, справа № 186/165/19 у розмірі 738.89 грн. з яких:

213.72 інфляційні нарахування;

525.17 - сума санкції 3% річних.

Вимоги про стягнення штрафних санкцій (штраф 50.00 грн. щоденно), 7.5% щомісячно від суми позики згідно ст. 549 ЦК України задоволенню не підлягають так як не передбачені ч.2 ст.625 ЦК України.

Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04 від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при подачі позову на суму 25000 грн. сплачено судовий збір в 840.80 грн., враховуючи розмір задоволених позовних вимог суд приходить до висновку про стягнення з відповідача суми судового збіру в розмірі 840.80 грн.

В задоволенні стягнення з відповідача судових витрат пов`язаних з переїздом позивача до іншого населеного пункту та компенсації за відрив від звичайних занять слід відмовити так як сума зазначених судових витрат, заявлених до відшкодування в порушення вимог ч.5 ст.141 ЦПК України не підтверджена відповідними доказами.

Керуючись ст.ст. 549 , 625, 1050 ЦК України, ст.ст. 4,76,89, 133, 141, 258, 264-265, 280-282, 351 , 352, 354 ЦПК України суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про стягнення інфляційних втрат, 3% річних, штрафу та 7.5% щомісячно від суми позики (неповернутої частини позики) задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 проживаючого за адресою АДРЕСА_2 рнокпп НОМЕР_4 інфляційні втрати, три проценти річних від частково не сплаченої суми боргу в розмірі 13416.33 грн. за рішенням Петропавлівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.06.2019 року , станом на 01.10.2020 року, справа № 186/165/19 у розмірі 738.89 грн. з яких

213.72 інфляційні нарахування;

525.17 - сума санкції 3% річних.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 проживаючого за адресою АДРЕСА_2 рнокпп НОМЕР_4 сплачений судовий збір в розмірі 840 грн.80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя О. М. Курочкіна