Справа № 263/4304/21
Провадження № 2-о/263/279/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2021 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області

у складі: головуючого - судді Кияна Д.В.

за участю секретаря судового засідання - Коваль О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дзержинська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат №26 Донецької обласної ради про встановлення факту припинення трудових відносин,-

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшла вищезазначена заява, в якій вказано, що 01.09.2002 заявник вступила до Макіївського економіко-гуманітарного інституту. 11.08.2006 вона була прийнята на посаду практичного психолога у Дзержинську допоміжну школу-інтернат, яка була розташована у с. Дзержинське (на теперішній час - с. Азов) Новоазовського район Донецької області. Вказане підтверджено записом № 1 у її трудовій книжці. Рішенням Донецької обласної ради №6/9-240 від 23.02.2012 Дзержинську допоміжну школу - інтернат було перейменовано у Дзержинську спеціальну загальноосвітню школу-інтернат №26 Донецької обласної ради, про що мається відповідний запис у трудовій книжці №4. У 2014 році почалися бойові дії на сході України. До кінця липня 2014 Дзержинська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат №26 Донецької обласної ради знаходилась у правовому полі України, сплачувала податки та заробітну плату працівникам відповідно до законодавства України, що підтверджено довідкою форми ОК-5. У зв`язку з тимчасовою окупацією частини території та тяжкими умовами життя, у жовтні 2014 вона вирішала звільнитись із вказаної роботи, подала відповідну заяву та попросила видати мені трудову книжку з відповідним записом. Проте керівництво школи їй було повідомлено, що у зв`язку з переведенням вказаної школи усі печатки установи нібито знищено. Після чого вона виїхала з тимчасово окупованої території с. Дзержинське (с. Азов) та переїхала на проживання до м. Маріуполя, де отримала статус внутрішньо переміщеної особи. Також вона звернулась до кількох навчальних закладів м.Маріуполя для її працевлаштування, але їй було відмовлено, оскільки у неї виникали труднощі зі працевлаштуванням, оскільки для прийняття її на роботу їй необхідний був певний досвід на посаді психолога. Проте, оскільки у її трудовій книжці є запис про прийом на роботу, проте відсутній запис про звільнення з роботи, у мене виникали та виникають труднощі зі працевлаштуванням у зв`язку з відсутністю запису про звільнення з попереднього міста роботи. У зв`язку з чим вона просить встановити факт припинення трудових відносин з 31.07.2014, у порядку окремого провадження.

Представник заявника у судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі. Заявлені вимоги підтримує у повному обсязі.

Заінтересована особа Дзержинська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат №26 Донецької обласної ради у судове засідання своїх представників не направили.

Суд, вивчивши під ставність заявлених вимог у порядку окремого провадження, приходить до наступного.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України).

Нормою п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає у порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Зі змісту ч. 1 та ч. 2 ст. 315 ЦПК України вбачається, що суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

У судовому порядку підлягають встановленню факти: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (ч. 1 ст. 315 ЦПК України).

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Отже, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення.

Суд вважає, що у задоволенні вимоги заяви про встановлення факту припинення трудових відносин слід відмовити з таких підстав.

Підставами припинення трудового договору є такі обставини, які визначаються законом як юридичні факти для припинення трудового договору.

Трудове законодавство України передбачає єдині загальні підстави припинення трудового договору (ст. 36 КЗпП України). Для деяких категорій працівників у законодавстві встановлені додаткові підстави для припинення трудового договору (ст. 41 КЗпП України, інші законодавчі акти).

При звільненні працівника в трудову книжку повинні вноситися записи про причини (підстави) звільнення відповідно до формулювання їх у законодавстві і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Всі підстави припинення трудового договору можна класифікувати в залежності від двох критеріїв: 1) виду юридичного факту, який є причиною припинення; 2) волевиявлення яких саме суб`єктів спричинило припинення трудового договору.

За першим критерієм розрізняється припинення трудового договору в зв`язку з певними подіями (закінчення строку договору, смерть працівника), а за другим - у зв`язку з певними юридичними діями: - взаємне волевиявлення сторін; - ініціатива працівника; - ініціатива власника або уповноваженого ним органу; - ініціатива третіх осіб, які не є стороною трудового договору; - порушення правил прийому на роботу.

Отже, припинення трудових відносин має виражатись у певній юридичній формі.

Таким чином, факт існування між заявником та роботодавцем трудових правовідносин обумовлює існування спору про право продовження трудового договору чи його розірвання.

Тобто припинення трудового договору має певні правові наслідки як для заявника, так і для роботодавця, зокрема в частині проведення з працівником усіх необхідних розрахунків.

Оскільки існує спір щодо припинення таких правовідносин (підстав припинення трудових відносин, часу, з якого вони припинились). Наведені обставини виключають можливість розгляду даної заяви в порядку окремого провадження.

Таким чином, чинне законодавство України не передбачає можливість припинення трудових відносин з працівником шляхом встановлення судом відповідного факту, що є безумовною підставою для відмови в задоволенні поданої заяви.

Керуючись статтями 258, 259, 263-265, 315, 319 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дзержинська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат №26 Донецької обласної ради про встановлення факту припинення трудових відносин, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Д.В. Киян