Справа №711/5031/21
Номер провадження 2/710/544/21
УХВАЛА

про залишення без руху

11.11.2021 м. Шпола

Суддя Шполянського районного суду Черкаської області Побережна Н.П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки автомобіля та стягнення грошової компенсації його вартості,

ВСТАНОВИВ:

10.11.2021 до Шполянського районного суду Черкаської області за підсудністю від Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшов даний позов. Предмет позову: виділ частки автомобіля та стягнення грошової компенсації його вартості. Підставою подачі позову вказано, що недоцільно залишати автомобіль у спільній власності, оскільки сторони не можуть дійти згоди з приводу користування спільним автомобілем.

Дана позовна заява подана без додержання вимог, викладених у ст. 175-177 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Згідно з ч.4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Однак, позивач, звертаючись до суду з даним позовом, не надав суду документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Крім того, позивач просив суд звільнити його від сплати судового збору на підставі того, що його розмір є занадто обтяжливим для позивача, так як він виховує двох дітей, віком до 14 років, а їх батько ухиляється від сплати аліментів. Позивач отримує незначну соціальну допомогу, як малозабезпечена сім`я.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно зі ст. 8 ЗУ «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Так, позивач зазначив, що розмір судового збору є занадто обтяжливим для позивача, так як він в статусі одинокої матері виховує двох дітей, віком до 14 років. Позивач отримує незначну соціальну допомогу, як малозабезпечена сім`я.

Однак, відповідно до висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 08.09.2021 у справі № 370/2248/20, суд, урахувавши майновий стан сторони, може звільнити позивача (заявника) - фізичну особу від сплати судового збору.

Підставою для вчинення судом зазначених у цій нормі дій є врахування ним майнового стану сторони. Обґрунтування пов`язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на заінтересовану сторону.

Визначальним чинником, який дає підстави для застосування статті 8 законодавець пов`язав із поняттям «майнового стану сторони».

Однак, в такій реакції поняття «майнового стану сторони» є оціночним в кожній окремій справі.

Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду.

При цьому слід зауважити, що звільнення від сплати судового збору (відстрочення, розстрочення його сплати або зменшення його розміру) з підстав, передбачених статтею 136 ЦПК України та статтею 8 Закону № 3674-VІ є прерогативою суду, який вирішує питання відкриття провадження (прийняття заяви, скарги тощо).

Зазначені норми є диспозитивними і встановлюють не обов`язок, а повноваження суду на власний розсуд звільнити особу від сплати судового збору (відстрочити, розстрочити його сплату або зменшити його розмір).

З аналізу статті 8 Закону України «Про судовий збір» чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 січня 2021 року у справі № 0940/2276/18 (провадження № 11-336апп20).

Так, позивач не надав суду доказів того, що інший батьків ухиляється від сплати аліментів, позивач перебуває в статусі одинокої матері, чи, що він є членом малозабезпеченої сім`ї.

Також позивачем не надано і інших відомостей про майновий стан, а саме джерело доходів, наявність майна та майнових прав.

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (рішення ЄСПЛ у справах: «Княт проти Польщі» («Kniat v. Poland») від 26 липня 2005 року; «Єдамскі та Єдамска проти Польщі» («Jedamski and Jedamska v. Poland») від 26 липня 2005 року).

Відтак суд відмовляє в задоволенні клопотання у зв`язку з його необгрунтованістю.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

За змістом ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Нормою ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» передбачено, що у 2021 році прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений: на 1 січня 2021 року 2270 гривні.

Таким чином, позивачу потрібно сплатити судовий збір у розмірі по 908,00 гривень за кожну вимогу немайнового харак теру та за вимогу майнового характеру, в залежності від ціни позову.

Оскільки позивач заявив три вимоги, а саме: припинити право власності ОСОБА_1 на 1/2 частину автомобіля марки Renault Kengoo, 2007 року випуску, державний номерний НОМЕР_1 , з виплатою грошової компенсації її вартості; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля Renault Kengoo, випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , в сумі 53 961,00 грн.; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину автомобіля Renault Kengoo, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , яка належала ОСОБА_1 , після сплати ним компенсації за її частку автомобіля.

Відтак позивачу необхідно сплатити 908,00 грн х 3 = 2724,00 грн за три позовні вимоги.

Відповідно до статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175-177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин вважаю за необхідне надати позивачеві десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 95, 175, 177, 185, 260, 261 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки автомобіля та стягнення грошової компенсації його вартості - залишити без руху.

Позивачу усунути недоліки протягом десяти днів вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, а саме: зазначити ціну позову, надати підтвердження сплати судового збору в розмірі 2724,00 грн., на такі реквізити: (назва отримувача: ГУК у Черк.обл./ тг м. Шпола/22030101, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, бюджетний рахунок: UA 0023659) та надати суду квитанцію, що це підтверджує .

В разі неусунення до встановленого терміну недоліків, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатись неподаною і буде повернута позивачеві з усіма додатками до неї.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.П. Побережна