Справа № 463/5225/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Леньо С.І.
Провадження № 22-ц/811/1583/18 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2021 року м.Львів

Львівський апеляційний суд в складіколегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Юзефович Ю.І.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1

ОСОБА_2 , представника відповідача

ОСОБА_3 ОСОБА_4 , апелянта

ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 01 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , державного реєстратора Бірака Євгенія Васильовича про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, внесення змін в запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, остаточно уточненим заявою від 04.01.2017 року (а.с.70-73 т.1), в якому просила: визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Бірака Є.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 33195841 від 27.12.2016 року, та внести зміни в запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 101 будинок житловою площею 51,2 кв.м. адреса АДРЕСА_1 , замінивши в пункті «Об`єкт нерухомого майна» слово «будинок» на словосполучення «приміщення 1-2 (коридор) 5,0 кв.м., 1-3 (кухня) 6,8 кв.м., 1-5 (кімната) 17,4 кв.м., 1-6 (кімната) 15,4 кв.м., 1-(коридор) 8,5 кв.м., 1-4 (сходова клітка) 1,8 кв.м., підвальні службові приміщення 19,2 кв.м. та 11,8 кв.м., об`єкт житлової нерухомості: Так», в пункті «площа» словосполучення «житлова площа (кв.м.) 51.2» замінити на словосполучення «загальна площа (кв.м.) 85.9, житлова площа (кв.м.) 32.8».

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилалась на те, що вона є власником приміщення кімнати під літ. 1-1 площею 18,4 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 , яке вона набула у власність на підставі договору купівлі-продажу від 25.12.2014 року, укладеного між нею та ОСОБА_6 , якому це приміщення належало на праві власності на підставі рішення Личаківського районного суду м. Львова від 14.06.2006 року, залишеного без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій.

Зазначає, що державним реєстратором Біраком Є.В., за зверненням ОСОБА_3 , 27.12.2016 року прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 33195841, про реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на 4/5 частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок, загальною площею 104,3 кв.м., житловою площею 51,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), а підставою виникнення права власності вказано рішення Личаківського районного суду м. Львова від 01.07.2004 року.

Вказане рішення державного реєстратора позивач вважає незаконним, оскільки за рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 01.07.2004 року (справа №2-1066/2004), залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 13.09.2004 року та ухвалою Верховного Суду України від 13.09.2005 року, визнано недійсним договір дарування 4/5 частин житлового будинку АДРЕСА_1 від 02.06.1993 року, посвідчений Четвертою Львівською державною нотаріальною конторою, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , та, одночасно, визнано дійсним договір дарування від 02.06.1993 року приміщень: коридор пл. 5,0 кв.м. позначений літ. 1-2; кухня пл. 6,8 кв.м., позначена літ. 1-3; кімната пл. 17,4 кв.м., позначена літ. 1-5; кімната пл. 15,4 кв.м., позначена літ. 1-6; коридор пл. 8,5 кв.м.; сходова клітка пл. 1,8 кв.м., позначена літ. 1-4; , підвальні службові приміщення пл. 19,2 кв.м. та 11,8 кв.м., що становлять 4/5 частин будинку АДРЕСА_1 , який фактично був укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , а приміщення, які становили 1/5 частину цього будинку, а саме: кімната пл. 18,4 кв.м., позначена літ. 1-1, та сараї «Б», «В», «Г», ухвалено вважати власністю ОСОБА_7 , відтак, внаслідок набрання цим рішенням суду законної сили, відбувся виділ в натурі зі складу будинку частки розміром 4/5, яка складається із згаданих вище приміщень, подарованих ОСОБА_3 , а також виділ її (позивача) приміщення кімнати пл. 18,4 кв.м., позначеної літ. 1-1, та сараїв «Б», «В», «Г», які становлять 1/5 частину будинку.

Звертає увагу, що вказану обставину (виділ в натурі із складу будинку АДРЕСА_1 частки 4 АДРЕСА_2 внаслідок укладення договору дарування від 02.06.1993 року та відсутність режиму спільної часткової власності ОСОБА_7 та ОСОБА_3 ) суд вважав встановленою і такою, що не потребує доказування, вже при розгляді справи №2-569/2006 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про визнання недійсним договору міни, переведення прав та обов`язків покупця за договором, та зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про визнання права власності на кімнату 1-1 площею 18,4 кв.м., усунення перешкод в користуванні нею та вселення, в якій ухвалено рішення Личаківського районного суду м. Львова від 14.06.2006 року, залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 09.10.2006 року та ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 12.11.2007 року, як суду касаційної інстанції.

Крім того, зазначає, що рішенням Апеляційного суду Львівської області від 19.09.2013 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про припинення права власності, з тієї підстави, що сторони не є співвласниками майна на праві спільної часткової власності, і те ж саме встановлено й ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 06.06.2016 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 01.08.2016 року, якою відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_3 про виправлення описки в рішенні Личаківського районного суду м. Львова від 14.06.2006 року, шляхом зазначення в такому про визнання за ОСОБА_6 права власності на 1/5 частку будинку.

Позивач вважає, що вказана обставина (відсутність спільної часткової власності в будинку) не підлягає доказуванню в даній справі, оскільки встановлена судовими рішеннями, які набрали законної сили, в інших справах, однак, державний реєстратор Бірак Є.В., приймаючи рішення про державну реєстрацію від 27.12.2016 року на підставі рішення Личаківського районного суду м. Львова від 01.07.2004 року, неправильно його розтлумачив та дійшов помилкового висновку про те, що таким рішенням визнано дійсним договір дарування 4/5 частин будинку, в той час, як вказаним рішенням суду, власне, визнано недійсним договір дарування 4/5 частин будинку, а дійсним визнано договір дарування конкретних приміщень.

Наголошує, що її право власності на приміщення кімнати під літ. 1-1 площею 18,4 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 належним чином зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з присвоєнням окремого унікального реєстраційного номеру об`єкта нерухомого майна 101, що підтверджується витягом про державну реєстрацію права власності від 25.12.2014 року (індексний номер витягу 31676562), а тому оскаржуваним рішенням державного реєстратора, а також наявністю у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відкритого розділу на об`єкт нерухомого майна, що не має власника, за реєстраційним номером 101 будинок житловою площею 51,2 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , порушуються її (позивача) права, як власника окремого об`єкта нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) приміщення кімнати 1-1 пл. 18,4 кв.м., так як вказана кімната включена до складу відразу двох інших об`єктів нерухомого майна, в тому числі майна, право власності на яке зареєстровано за відповідачем ОСОБА_3 , а саме: житлового будинку загальною площею 104,3 кв.м., житловою площею 51,2 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), та будинку житловою площею 51,2 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1101).

Позивач вважає, що поновлення її порушеного права можливе шляхом скасування рішення державного реєстратора та внесення відповідних змін у запис в Державному реєстрі речових прав.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 01.03.2018 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Бірака Є.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 33195841 від 27.12.2016 року.

Внесено зміни в запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 101 будинок житловою площею 51,2 кв.м. адреса АДРЕСА_1 , замінивши в пункті «Об`єкт нерухомого майна» слово «будинок» на словосполучення «приміщення 1-2 (коридор) 5,0 кв.м., 1-3 (кухня) 6,8 кв.м., 1-5 (кімната) 17,4 кв.м., 1-6 (кімната) 15,4 кв.м., 1-(коридор) 8,5 кв.м., 1-4 (сходова клітка) 1,8 кв.м., підвальні службові приміщення 19,2 кв.м. та 11,8 кв.м., об`єкт житлової нерухомості: «Так», в пункті «площа» словосполучення «житлова площа (кв.м.) 51.2» замінено на словосполучення «загальна площа (кв.м.) 85.9, житлова площа (кв.м.) 32.8».

Стягнуто з державного реєстратора Бірака Є.В. на користь ОСОБА_1 1102 грн. 40 коп. судового збору.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_3 в особі свого представника ОСОБА_8 , просив його скасувати і ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду також оскаржила ОСОБА_5 , яка не брала участі у справі, але вважає, що оскаржуваним рішенням суду вирішено питання про її права та інтереси.

В обгрунтування своїх доводів апелянт ОСОБА_5 посилається на те, що суд першої інстанції не перевірив і не дав належної оцінки тій обставині, що ОСОБА_7 , який є батьком апелянта ОСОБА_5 , а вона, в свою чергу, рідною сестрою відповідача ОСОБА_3 , не був одноосібним власником будинковолодіння по АДРЕСА_1 , оскільки будинок належав на праві спільної сумісної власності її батькам подружжю ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , а тому батько не міг одноосібно розпоряджатися будинком та ділити будинок на частини та/або розпоряджатися приміщеннями будинку, які є складовими частинами будинку, та господарськими будівлями, що належать до вказаного будинку.

Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати апелянта ОСОБА_10 і після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входила 1/2 частка в спірному житловому будинку, спадкоємцями першої черги за законом, які прийняли спадщину після смерті матері, були батько ОСОБА_7 і вона (апелянт ОСОБА_5 ), оскільки проживали разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, а тому вважає, що їй належить 1/4 частина будинку з усіма належними до нього господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування після смерті матері, а батькові ОСОБА_7 3/4 частини будинку (1/2 частина, як частка в спільному майні подружжя, та 1/4 частина у порядку спадкування після смерті дружини).

Апелянт ОСОБА_5 зазначає, що батько міг розпоряджатись лише належною йому 3/4 частиною будинку, а після укладення 02.06.1993 року договору дарування частини будинку, його право власності на будь-яку частку в будинку припинилось, тому він не мав права продавати ОСОБА_6 ні кімнати 1-1 площею 18,4 кв.м., ні сараю «Б», тому державний реєстратор не мав права реєструвати право власності ОСОБА_6 на цю кімнату в будинку, оскільки право власності не неї, як складову частину будинку, належало їй (апелянту ОСОБА_5 ) на праві спільної часткової власності, а ОСОБА_6 , в свою чергу, не мав права продавати цю кімнату ОСОБА_1 , відтак, відповідачу ОСОБА_3 не можуть належати на праві власності окремі приміщення в будинку, а лише може належати частка в будинку, розмір якої не може перевищувати 3/4.

На початку 2020 року апелянт ОСОБА_5 звернулась до приватного нотаріуса Кулиняка І.Я. із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на частку в будинку по АДРЕСА_1 , яка відкрилась після смерті її матері ОСОБА_10 , однак, нотаріус відмовив їй у видачі такого свідоцтва, пославшись на відсутність правовстановлюючих документів щодо належності такого майна спадкодавцеві ОСОБА_10 .

Апелянт вважає, що наведені нею обставини повинні враховуватись судом при вирішенні даної справи, до участі в якій її не було залучено, а тому рішення суду просить скасувати, як таке, що ухвалене при неповно з`ясованих обставинах, які мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Представник позивача адвокат Мартиневич О.А. подав клопотання про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 , обґрунтовуючи свою вимогу тим, що жодного спору щодо спадкування після смерті ОСОБА_10 не було, а незмінна і послідовна поведінка заявниці ОСОБА_5 в період часу від 01.09.1989 року (відкриття спадщини після смерті її матері ОСОБА_10 ) і до кінця 2019 року свідчить про те, що вона визнавала відсутність у неї права власності на будь-яку частку у праві власності на будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 та визнавала власником цього майна свого батька ОСОБА_7 , а в подальшому, свого брата ОСОБА_3 , позаяк, незмінна і послідовна поведінка батька апелянта ОСОБА_7 в період часу від 01.09.1989 року (відкриття спадщини після смерті дружини ОСОБА_10 ) і до моменту відчуження ним усього нерухомого майна, що знаходилось на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 свідчила про те, що він вважав себе одноосібним власником будинковолодіння, розташованого за цією адресою.

Представник позивача зазначає, що заявниці ОСОБА_5 було достеменно відомо про те, що 02.06.1993 року батько подарував частину будинку її братові ОСОБА_3 , оскільки протягом короткого часу після набуття права власності на частину будинку на підставі цього договору дарування обдарований брат ( ОСОБА_3 ) та його дружина ОСОБА_11 звернулись до Личаківського районного суду м.Львова з позовом про виселення сестри ( ОСОБА_5 ) з чоловіком та дітьми з будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який обґрунтовували тим, що відповідно до договору дарування їм належить 4/5 частини будинку, однак, вони не можуть вселитись у нього, оскільки в будинку проживає ОСОБА_5 з чоловіком та дітьми.

Звертає увагу, що ОСОБА_5 із зустрічним позовом про визнання недійсним договору дарування від 02.06.1993 року 4/5 частин будинку з відповідною частиною господарських споруд та визнання за нею в порядку спадкування права власності на 1/4 частину цього ж будинковолодіння не звернулась. Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 28.03.1994 року позов ОСОБА_3 та ОСОБА_11 задоволено, виселено ОСОБА_5 разом із членами її сімї з будинку без надання іншого житла і вона це рішення суду не оскаржувала і після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , своїх прав на нерухоме майно по АДРЕСА_1 не заявляла, а 26.01.2009 року подала заяву до Сьомої Львівської державної нотаріальної контори про прийняття після смерті батька спадщини, яка складалась з квартири по АДРЕСА_3 та грошових вкладів в Ощадбанку, тобто, на переконання представника позивача, станом на 26.01.2009 року ОСОБА_5 усвідомлювала, що усе нерухоме майно, яке знаходилось за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 , було ще за життя відчужене померлим ОСОБА_7 і до осені 2019 року вона жодного інтересу до вказаного нерухомого майна не проявляла.

Представник позивача вважає, що численні заяви від імені ОСОБА_5 , подані нею до різних судів у різних справах, є проявом зловживання процесуальними правами, і такі дії вчинені самою ОСОБА_5 (або з її відома та згоди іншими особами) виключно на прохання та в інтересах її брата ОСОБА_3 .

Представник позивача наголошує, що незалежно від того, яким буде остаточне рішення суду по даній справі і в який саме спосіб в результаті буде зареєстровано право власності ОСОБА_3 на частину будинку АДРЕСА_1 на підставі рішення Личаківського районного суду м.Львова від 01.07.2004 року, це не змінить тієї обставини, що відповідно до цього рішення суду з 02.06.1993 року власниками частин вказаного будинковолодіння стали лише дві особи: ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , а тому при наявності такого рішення суду, яке набрало законної сили, оскаржуваним апелянтом ОСОБА_5 рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 01.03.2018 року не могли вирішуватись питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Згідно з первинним протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Апеляційного суду Львівської області від 04.05.2018 року для розгляду даної цивільної справи №463/5225/16-ц (провадження №22-ц/783/1388/18) визначено колегію суддів у складі: судді-доповідача Ванівського О.В., суддів: Цяцяка Р.П., Шандри М.М., яка 23.08.2018 року була замінена на суддю Шеремету Н.О.

Відповідно до указу Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», Апеляційний суд Львівської області ліквідовано та створено новий Львівський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Львівську область, з місцезнаходженням у місті Львові.

04.10.2018 року у газеті «Голос України» опубліковано повідомлення голови Львівського апеляційного суду про початок роботи новоутвореного суду.

19.10.2018 року вказана цивільна справа (провадження №22-ц/811/1583/18) одержана Львівським апеляційним судом від Апеляційного суду Львівської області.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Львівського апеляційного суду від 19.10.2018 року, для розгляду даної справи визначено колегію суддів в складі: судді-доповідача Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.

Ухвалою колегії суддів у названому складі справу призначено до розгляду в Львівському апеляційному суді.

Стороною апелянтів суддям неодноразово заявлявся відвід, однак, такий визнавався необґрунтованим.

Так, зокрема, ухвалою суду від 29.12.2020 року у задоволенні заявленого ОСОБА_3 та ОСОБА_5 відводу судді Копняк С.М. відмовлено.

Ухвалою суду від 05.01.2021 року визнано необґрунтованим відвід, заявлений суддям Бойко С.М., Копняк С.М. та Ніткевичу А.В. апелянтом ОСОБА_5 , у задоволенні якого було відмовлено також ухвалою судді судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду Приколоти Т.І.

Ухвалою суду від 03.03.2021 року у задоволенні заявленого ОСОБА_5 відводу суддям Бойко С.М., Копняк С.М. та Ніткевичу А.В. відмовлено.

Ухвалою суду від 11.05.2021 року повторну заяву ОСОБА_5 про відвід суддів Бойко С.М., Копняк С.М. та Ніткевича А.В. залишено без розгляду.

В судове засідання інші учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи всі були належним чином повідомлені, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, а тому відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України розгляд справи апеляційним судом проведено у їхній відсутності.

Заслухавши пояснення апелянта ОСОБА_5 та сторони відповідача ОСОБА_3 в підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони позивача, перевіривши матеріали справи, матеріали інвентаризаційної та реєстраційних справ та доводи апелянта, колегія суддів дійшла висновку про закриття апеляційного провадження з наступних підстав.

Частиною першою статті 352 ЦПК України передбачено, що особа, яка не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки має право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 362 ЦПК України, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалось.

Про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку (ч.2 ст.362 ЦПК).

Судом встановлено, що первинним власником будинку АДРЕСА_1 ) був ОСОБА_7 , який є батьком апелянта ОСОБА_5 та відповідача ОСОБА_3 .

Право власності ОСОБА_7 на будинок було зареєстроване у встановленому законом порядку, що підтверджується реєстраційним посвідченням від 16.08.1983 року, виданим Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації на підставі нотаріально посвідченого 06.03.1959 року договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності та акту про закінчення будівництва і введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 22.09.1982 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету Червоноармійської районної ради народних депутатів м. Львова Львівської області (а.с.7, 22, 23, 31, 52 інвентаризаційної справи).

02.06.1993 року між ОСОБА_7 та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір дарування (а.с.93-94 т.2, а.с.41-42 інвентаризаційної справи), згідно з яким ОСОБА_7 подарував відповідачу ОСОБА_3 4/5 частини вказаного житлового будинку.

У цьому договорі зазначено, що договір посвідчено з метою обміну частини будинку на квартиру АДРЕСА_4 , в якій на момент укладення договору дарування проживав відповідач ОСОБА_3 .

В подальшому, розпорядженням Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради №578 від 29.06.1998 року «Про переобладнання господарської будівлі під житло по АДРЕСА_1 » (а.с.54 інвентаризаційної справи) затверджено висновок міжвідомчої комісії від 12.11.1997 року про технічну можливість використовувати після реконструкції будівлю розміром 5,00м х 9,60м під житло, яка складається з коридору пл. 2,60 кв.м., комори пл. 2,20 кв.м., переобладнаної під туалет, кухні пл. 7,60 кв.м., де встановлено ванну, та житлової кімнати пл. 9,60 кв.м.; дозволено ОСОБА_7 використовувати будівлю розміром 5,00м х 9,60м, після проведеної реконструкції, під житло по АДРЕСА_1 , та зобов`язано ОСОБА_7 зареєструвати будинок в районній податковій адміністрації і через Львівське БТІ внести зміни в технічну документацію.

Розпорядженням Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради №1110 від 06.11.1998 року присвоєно будівлі, яка складається з кімнати пл. 9,60 кв.м., кухні 7,60 кв.м., туалету 2,20 кв.м., коридору 2,60 кв.м., будинковий номер АДРЕСА_1 (а.с.58 інвентаризаційної справи).

На підставі розпорядження Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради №1582 від 29.11.2001 року, ОСОБА_7 видано 29.11.2001 року свідоцтва про право приватної власності на 1/5 ідеальну частину будинку АДРЕСА_5 (а.с.125 т.1, а.с.65, 66, 85 інвентаризаційної справи).

28.07.2003 року Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки здійснено державну реєстрацію права приватної спільної часткової власності на будинок по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер: 2027410), який складається з трьох житлових кімнат і кухні, житловою площею 51,2 кв.м., за ОСОБА_7 на 1/5 частину будинку, а ОСОБА_3 на 4/5 частин будинку (а.с.126 т.1, а.с.73 інвентаризаційної справи).

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 01.07.2004 року (а.с.76-78 т.1, а.с.77-82 інвентаризаційної справи) у справі №2-1066/2004р. за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_7 , Личаківської районної адміністрації, ОСОБА_12 , приватного нотаріуса Пелех О.З. про визнання недійсними розпоряджень районної адміністрації, договору купівлі-продажу житлового будинку та зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3 , третьої особи Четвертої Львівської державної нотаріальної контори про визнання недійсним договору дарування частини будинку, визнання угоди дійсною і визнання права власності на приміщення будинку, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 13.09.2004 року та ухвалою Верховного Суду України від 13.09.2005 року, в задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання недійсними розпоряджень Личаківської районної адміністрації №578 від 27.06.1998 року «Про переобладнання господарської будівлі під житло по АДРЕСА_1 », №1110 від 06.11.1998 року «Про присвоєння номеру житловому будинку по АДРЕСА_1 », №1582 від 29.11.2001 року «Про переоформлення свідоцтва про право власності на 1/5 ідеальну частину будинку по АДРЕСА_1 » та визнання недійсним свідоцтва про право власності на цей будинок, яке видане 29.11.2001 року, та визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 , укладеного 30.07.2003 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , який посвідчений приватним нотаріусом Пелех О.З., відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

Однак, з матеріалів інвентаризаційної справи (а.с.114) встановлено, що рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №357 від 15.04.2005 року скасовано наведені вище розпорядження Личаківської районної адміністрації, які стосуються переобладнання господарської будівлі сараю в житловий будинок з присвоєнням йому окремого номера АДРЕСА_1 , а саме: №578 від 27.06.1998 року «Про переобладнання господарської будівлі під житло на АДРЕСА_1 », №1110 від 06.11.1998 року «Про присвоєння будинкового номера житловому будинку на АДРЕСА_1 », №1354 від 11.10.2001 року «Про затвердження висновку ЛОДКБТІ та ЕО №1/2699 від 29.02.2001 року «Про визначення ідеальних долей між співвласниками будинку АДРЕСА_1 », та зобов`язано Личаківську районну адміністрацію подати до суду позовну заяву про скасування свідоцтва про право власності на житловий будинок на АДРЕСА_1 .

Разом з тим, рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 18.03.2010 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 28.10.2010 року (а.с.122-124 т.1), у задоволенні позову Личаківської районної адміністрації до ОСОБА_3 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_5 про визнання недійсними свідоцтв про право власності № НОМЕР_1 і № НОМЕР_2 від 29.11.2001 року відмовлено.

Названим вище рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 01.07.2004 року зустрічний позов ОСОБА_7 задоволено.

Визнано недійсним договір дарування 4/5 частин житлового будинку АДРЕСА_6 від 02.06.1993 року, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , посвідчений в Четвертій Львівській державній нотаріальній конторі.

Визнано дійсним договір дарування від 02.06.1993 року приміщень 1-2 (коридор) пл. 5,0 кв.м., 1-3 (кухня) пл. 6,8 кв.м., 1-5 (кімната) пл. 17,4 кв.м., 1-6 (кімната) пл. 15,4 кв.м., 1-(коридор) пл. 8,5 кв.м., 1-4 (сходова клітка) пл. 1,8 кв.м., підвальні службові житлові приміщення пл. 19,2 кв.м., 11,8 кв.м., що становлять 4/5 частини будинку АДРЕСА_6 , який фактично був укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 .

Приміщення, які становлять 1/5 частину цього будинку, а саме: 1-1 (кімната) пл. 18,4 кв.м., сарай «Б», сарай «В», сарай «Г», суд ухвалив вважати власністю ОСОБА_7 .

В подальшому, 28.02.2005 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 укладено договір міни частини будинку на майно, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М. (а.с. 5 т.1, а.с. 110 інвентаризаційної справи), згідно з яким ОСОБА_7 1/5 частину будинку обміняв на належне ОСОБА_6 майно набір м`яких меблів « ОСОБА_15 ».

На підставі цього договору міни, 06.04.2005 року за ОСОБА_6 зареєстроване право приватної спільної часткової власності на 1/5 частину будинку АДРЕСА_1 (а.с. 6 т.1, а.с.111 інвентаризаційної справи).

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 14.06.2006 року (а.с.7-9, 79-81 т.1, а.с.170-174 інвентаризаційної справи), яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 09.10.2006 року (а.с.10-11, 82-83 т.1) та ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 12.11.2007 року, як суду касаційної інстанції (а.с. 12-13, 84-85 т.1), у справі №2-569/2006р. позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано удаваним договір міни приміщення під літ 1-1 пл. 18,4 кв.м. по АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М. Визнано вказану угоду договором купівлі-продажу, відповідно до якого ОСОБА_7 продав, а ОСОБА_6 купив приміщення кімнати пл. 18,4 кв.м. під літ. 1-1 в будинку АДРЕСА_1 за ціною 7400 грн.

В решті позовних вимог відмовлено за безпідставністю, зокрема, відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні його вимоги про переведення на нього прав та обов`язків покупця за договором купівлі-продажу, укладеним у вигляді удаваного договору міни від 28.02.2005 року, з тих підстав, що предметом продажу була належна на праві приватної власності продавцю ОСОБА_7 кімната пл. 18,4 кв.м., а не частка у спільній частковій власності.

Зустрічний позов ОСОБА_6 задоволено. Визнано за ОСОБА_6 право власності на приміщення кімнати під літ. 1-1 пл. 18,4 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 .

На підставі цього рішення суду, 18.07.2013 року за ОСОБА_6 зареєстровано право приватної власності (розмір частки 1) на приміщення кімнати 1-1, як об`єкт житлової нерухомості, пл. 18,4 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 (а.с.14 т.1).

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 19.09.2013 року (а.с.89-90 т.1) відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про припинення права власності останнього на 1/5 частку у будинковолодінні АДРЕСА_1 , яка складається з кімнати 18,4 кв.м., з тієї підстави, що сторони не є співвласниками майна на праві спільної часткової власності.

Відповідно до договору купівлі-продажу приміщення кімнати від 25.12.2014 року (а.с.3, 74 т.1), укладеного між ОСОБА_6 , від імені якого на підставі довіреності діяв ОСОБА_16 , та позивачем ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Осадчук І.М., позивач ОСОБА_1 купила приміщення кімнати під літ. 1-1, об`єкт житлової нерухомості, в будинку АДРЕСА_1 , житловою площею 18,4 кв.м., право приватної власності на яке (розмір частки 1) зареєстроване 25.12.2014 року, реєстраційний номер об`єкта 01 (а.с.4, 75 т.1).

Вказане вище рішення державного реєстратора Живка М.О. від 18.07.2013 року про державну реєстрацію права власності ОСОБА_6 на приміщення кімнати під літ. 1-1 площею 18,4 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 , як на самостійний об`єкт нерухомого майна, а також договір купівлі-продажу приміщення цієї кімнати від 25.12.2014 року, укладений між ОСОБА_6 , як продавцем, та ОСОБА_1 , як покупцем, та державна реєстрація права власності на приміщення цієї кімнати за ОСОБА_1 , здійснена на підставі цього договору, оспорювались ОСОБА_3 у судовому порядку, однак, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №4069912 від 18.07.2013 року державного реєстратора реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Живка М.О. про реєстрацію приміщення кімнати під літ. 1-1 площею 18,4 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 , визнання недійсним договору купівлі-продажу приміщення вказаної кімнати від 25.12.2014 року, скасування державної реєстрації права власності на приміщення цієї кімнати за ОСОБА_17 , відновлення дійсного правового статусу цієї кімнати та визнання її складовою частиною будинку, зобов`язання відновити будинок до попереднього стану відмовлено рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 12.12.2018 року (а.с.19-28 т.3), залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 14.11.2019 року (а.с.29-34 т.3) та постановою Верховного Суду від 07.12.2020 року (а.с.263-272 т.3).

Отже, жодним із наведених вище судових рішень, які набрали законної сили, не підтверджено право апелянта ОСОБА_5 на частку в нерухомому майні по АДРЕСА_1 , в тому числі й в порядку спадкування після смерті її матері ОСОБА_10 , і жодного належного доказу на підтвердження цієї обставини апелянт ОСОБА_5 апеляційному суду не подала, позаяк, дослідженими у даній справі доказами, в тому числі й судовими рішеннями, які набрали законної сили, підтверджено, що первинним власником нерухомого майна по АДРЕСА_1 був батько апелянта ОСОБА_7 , який розпорядився належним йому майном на власний розсуд, але не на користь апелянта ОСОБА_5 , і таких дій батька апелянт у судовому порядку не оспорювала.

Більше того, рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 28.03.1994 року у справі №2-426/1994р. (а.с.207 т.3), яке набрало законної сили і було виконане, позов ОСОБА_3 та ОСОБА_11 задоволено, виселено ОСОБА_5 зі всіма проживаючими з нею особами з будинку АДРЕСА_1 без надання іншого житла, а ухвалою Львівського апеляційного суду від 21.05.2020 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 01.07.2004 року та ухвалою Львівського апеляційного суду від 12.05.2020 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 14.06.2006 року (а.с.215-219 т.3).

Таким чином, враховуючи наведені вище та встановлені судом обставини, а також предмет спору в даній справі, правових підстав для висновку про те, що оскаржуваним апелянтом ОСОБА_5 рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 01.03.2018 року вирішено питання про права, свободи, інтереси та/або обов`язки апелянта ОСОБА_5 , немає, а тому апеляційне провадження, відкрите ухвалою апеляційного суду від 01.07.2020 року за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 01.03.2018 року у даній справі, підлягає закриттю, як помилково відкрите.

Керуючись ст.ст.362 ч.1 п.3, ч.2, 367, 381, 389 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 01 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , державного реєстратора Бірака Євгенія Васильовича про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, внесення змін в запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складений 22 липня 2021 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.