ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2021 року м. Херсон

справа № 668/3380/15-ц

провадження № 22-ц/819/992/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) суддів:Пузанової Л.В., Склярської І.В., Чорної Т.Г.,
секретар Автонагова Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Єпішина Ю.М. від 25 лютого 2021 року в справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У вересні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, зазначивши, що 11 серпня 2015 року Херсонський міський суд Херсонської області ухвалив у зазначеній справі рішення про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 7 590 доларів США, що еквівалентно 199 996,5 грн та 11 062,92 грн.

22 травня 2019 року між ним (заявником) та ПАТ «Родовід Банк» укладено договір про відступлення права вимоги, за умовами якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за укладеним з ним кредитним договором.

Посилаючись на можливість заміни кредитора у зобов`язанні на будь-якій стадії процесу, заявник просив суд замінити у спірних правовідносинах стягувача Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал».

Ухвалою суду від 25 лютого 2021 року заяву задоволено та замінено у справі вибулого стягувача Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал».

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , посилаючись на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви.

Скарга обґрунтована тим, що суд, дійшовши висновку про наявність підстав для здійснення процесуального правонаступництва у справі за кредитним договором, не звернув увагу на те, що договір про відступлення права вимоги має ознаки договору факторингу, стороною якого ТОВ «Вердикт Капітал» не може бути за відсутності доказів можливості здійснення ним фінансових операції, що свідчить про його нікчемність та як наслідок - відсутність підстав для заміни сторони виконавчого провадження.

Вказує на те, що надання факторингових послуг передбачено видом економічної діяльності, встановленим КВЕД-2010: Клас 64.99, який включає в тому числі факторингові послуги, і право на здійснення такого виду діяльності заявник відповідно до наданих ним документів не мав.

Крім того зазначає, що судом не досліджувалися обставини щодо неотримання ПАТ «Родовід Банк» виконавчого листа за рішенням суду у наведеній справі та як наслідок - пропуску ним строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судове рішення мотивовано тим, що у спірних правовідносинах відбулася заміна кредитора, тому є підстави для заміни стягувача у виконавчому листі.

В процесі розгляду справи суд встановив, що рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 11.08.2015 року із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором №62/АК-00013.08.2 від 09.07.2008 року в розмірі 7 590 доларів США, що еквівалентно 199 996,5грн., та 11 062,92грн., а також судовий збір у розмірі 1728,34грн.

22 травня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Родовід Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено договір №14 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Родовід Банк» відступило, а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту №62/АК-00013.08.2, боржником у якому є ОСОБА_1 .

Згідно з частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін у виконавчому провадженні виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до частини першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статей512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13 та постановах Верховного Суду, зокрема від 30 січня 2019 року у справі № 2-230/11, від 19 лютого 2020 року у справі №2-3897/10 та інших.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05 грудня2018 року у справі № 643/4902/14-ц ,від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц та інших постановах.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» набуло всіх прав первісного кредитора-Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», у тому числі й на отримання виконання зобов`язань за кредитним договором, де боржником є ОСОБА_1 , колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що його звернення як правонаступника кредитора із заявою про надання статусу сторони виконавчого провадження відповідає вимогам статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Висновки суду відповідають встановленим обставинам справи в межах наданих учасниками справи доказів та нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, належних доказах і як такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Так, доводи апеляційної скарги полягають у тому, що укладений 22 травня 2019 року між ПАТ «Родовід Банк » та ТОВ «Вердикт Капітал» договір про відступлення прав вимоги має ознаки договору факторингу, який відповідно до вимог Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» може бути укладений лише банком або іншою фінансовою установою як кредитором, в той час, як ТОВ «Вердикт Капітал» не надало доказів на підтвердження наявного у нього права здійснювати фінансові операції щодо факторингових послуг. З наведених підстав скаржник вказує на те, що суд мав звернути увагу на його заперечення щодо законності та правової визначеності укладеного договору про відступлення права вимоги, оскільки саме на ньому ґрунтується заявлена товариством вимога про заміну кредитора/стягувача.

Однак наведене твердження скаржника спростовується матеріалами справи, з огляду на які, Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до заяви про заміну сторони виконавчого провадження додало, серед іншого, виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про його реєстрацію в установленому законом порядку як юридичної особи та копію свідоцтва про реєстрацію товариства як фінансової установи за розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 04 лютого 2010 року №97, які підтверджують статус товариства як фінансової установи.

Необґрунтованими колегія суддів вважає і посилання скаржника на те, що укладений між банком та ТОВ «Вердикт Капітал» договір про відступлення прав вимоги фактично є договором факторингу, який може укладатися лише фінансовою установою, основним видом економічної діяльності якої є факторингові послуги, в той час, як ТОВ «Вердикт Капітал» не має дозволу на здійснення факторингових операцій, оскільки у справі, яка переглядається, відступлення права вимоги відбулося за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронних торгів від 26 квітня 2019 року, та на підставі договору відступлення права вимоги за договором кредиту, укладеного 22 травня 2019 року, а не на підставі договору факторингу, у зв`язку з чим посилання заявника на порушення норм матеріального права щодо укладення такого виду договорів є безпідставними.

Крім того, відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 січня 2020 року в справі № 916/2286/16 викладено висновок, що вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження здійснюється судом з урахуванням положень щодо перевірки та надання оцінки доказам, наданим в обґрунтування відповідної заяви, зокрема, їх достовірності та достатності для висновків про фактичний перехід прав та обов`язків сторони виконавчого провадження до іншої особи на підставі правочину, якому має бути надана оцінка на предмет нікчемності, тобто недійсності в силу положень закону.

При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду такої заяви, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у здійсненні заміни сторони процесу правонаступником, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.08.2020 року у справі №570/2984/13-ц та в інших постановах і відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Не мають правового значення та не спростовують висновків суду у спірних правовідносинах також доводи скаржника про те, що ПАТ «Родовід Банк» не отримував виконавчий лист за судовим рішенням від 11.08.2015 року та що визначений законом строк для виконання цього листа сплив, оскільки, як зазначалося вище, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження», в тому числі порушувати в судовому порядку питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та про його видачу в установленому законом порядку.

Згідно із змістом ухваленого судом в цій справі рішення судом здійснено заміну стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження, як це передбачено частиною п`ятою статті 442 ЦПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 375 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 25 лютого 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л. В. Пузанова

Судді: І. В. Склярська

Т. Г. Чорна

Повний текст постанови складено 05 серпня 2021 року

Суддя Л. В. Пузанова