Дата документу 05.01.2021
Справа № 522/664/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2020 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючої судді - Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання - Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чорноморську Одеської області цивільну справу за

позовом: ОСОБА_1

до

відповідачів:

1 ОСОБА_2 ,

2 ОСОБА_3

вимоги позивача: про стягнення боргу за договором позики

учасники справи:

відповідач ОСОБА_3 ,

представник відповідача - ОСОБА_4 ,

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне та

ВСТАНОВИВ:

І. Виклад позиції позивача та відповідача.

ОСОБА_1 13.01.2017 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, згідно якого просить суд стягнути з:

- ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) Ѕ суми боргу, а саме: 8439495,29 грн., яка складається з: 2665067,00 грн. - Ѕ суми позики, 5765428,29 грн. - Ѕ суми нарахованих процентів;

- ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) Ѕ суми боргу, а саме: 8439495,29 грн., яка складається з: 2665067,00 грн. - Ѕ суми позики, 5765428,29 грн. - Ѕ суми нарахованих процентів та судові витрати.

Позов мотивований тим, що 20.05.2013 ОСОБА_1 (далі - Позикодавець) уклав договір №20/05-13 з ОСОБА_5 (далі - Позичальник), за умовами якого позивач зобов`язався надати Позичальнику у строкове платне користування грошові кошти, а Позичальник зобов`язався повернути кошти у строк до 31.12.2015.

Позикодавець передав, а Позичальник прийняв грошові кошти у сумі 1 600 000,00 грн., що на момент укладання договору складає 200 000,00 доларів США. Позивач вказує, що сума повернення грошових коштів (суми позики) складає 5 330 134,00 грн., оскільки п.1 цього договору передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути грошові кошти у національній валюті у розмірі, що складає еквівалент 200000,00 доларів США за офіційним курсом НБУ на момент повернення цих коштів.

Позивач вказує в позові, що за умовами п.1.4 договору передбачено, що позикодавець має право на отримання від позичальника відсотків від суми позики у розмірі п`ять відсотків в місяць, тобто 60% річних.

Також, позивач стверджує в позові, що він в повному обсязі виконав свої зобов`язання за договором, надавши ОСОБА_5 грошові кошти у вищевказаній сумі, про що свідчить акт приймання-передачі до Договору позики від 20.05.2013. Станом на день пред`явлення позову грошові кошти не повернуто.

Позивач зазначає в позові, що відповідачі по справі є спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 .

На підставі викладеного позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Відповідачі відзиву на позов не надали.

Представник ОСОБА_2 надав до суду клопотання про розгляд справи без участі ОСОБА_2 та її представників (а.с.180-181, 190-191 т.3; а.с.5 т.4).

Відповідач ОСОБА_3 надав до суду письмові пояснення (а.с.197-198 т.3), згідно яких визнав позов та просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на те, що про боргові зобов`язання покійного брата відомо всій родині, в тому числі дружині покійного брата. Наразі ним (відповідачем) було отримано доступ до майна померлого брата і серед його документів він знайшов його примірник договору позики №20/05-13 від 20.05.2013 та акту приймання - передачі від 20.05.2013, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .

Оскільки матеріали справи в цей час перебували на експертизі, відповідач був позбавлений можливості в період зупинення провадження у справі надати суду другий примірник договору позики, а саме примірник покійного брата.

З метою не затягування розгляду справи, він 19.12.2019 звернувся із запитом ТОВ «Центр судових експертиз «Альтернатива» для проведення судової-почеркознавчої експертизи, на вирішення якої поставив питання чи виконані підписи в Договорі №20/05-13 від 20.05.2013 та акті приймання - передачі від 20.05.2013, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 та нотаріально засвідчених договорах однією і тією ж особою, ОСОБА_5 .

27.12.2019 відповідач отримав висновок експерта №148/19, за результатами якого вказано, що підписи від імені ОСОБА_5 в Договорі №20/05-13 від 20.05.2013 та акті приймання - передачі від 20.05.2013, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 виконані тією особою, яка виконала підписи від імені ОСОБА_5 у двох примірниках договору про поділ спадщини від 29.11.2012, посвідчених нотаріусом.

Позивач був належним чином сповіщений про день і часу судового розгляду справи, однак до суду не з`явився, надав до суду заяву про слухання справи без його участі, просить суд задовольнити позов (а.с.1 т.4).

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 та його представник визнали позов та просили суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на письмові пояснення, надані ними до суду раніше.

ІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Приморського районного суду м.Одеси від 02.02.2017 відкрито провадження у справі (а.с.14 т.1).

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 27.07.2017 витребувано копію спадкової справи (а.с.32 т.1).

Постановою апеляційного суду Одеської області від 16.02.2018 ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 02.02.2017 про відкриття провадження у справі скасовано, справу направлено на розгляд до Іллічівського міського суду за встановленою підсудністю (а.с.85-87 т.1).

Протоколом автоматизованого розподілу від 13.03.2018 справу розподілено на розгляд судді Петрюченко М.І. (а.с.89 т.1).

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області від 16.03.2018 відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання (а.с.92 т.1).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 19.04.2018 у зупиненні провадження по справі відмовлено (а.с.115, 118-119 т.1).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 17.05.2018 продовжено строк проведення підготовчого судового провадження у справі (а.с.146-147 т.1).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 05.07.2018 витребувано докази по справі (а.с.179-180, 191-192 т.1).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 05.07.2018 у прийнятті зустрічного позову відмовлено (а.с.182, 189-190 т.1).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 20.08.2018 по справі призначено судову почеркознавчу експертизу (а.с.183-184, 189-190 т.2).

В судовому засіданні 15.05.2019 закрито підготовче судове провадження, справу призначено до судового розгляду по суті (а.с.44-45 т.3).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 04.10.2019 по справі призначено повторну судову почеркознавчу експертизу (а.с.111-112, 114-118 т.3).

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 20.05.2013 ОСОБА_1 уклав договір №20/05-13 з ОСОБА_5 , за умовами якого позивач зобов`язався надати Позичальнику у строкове платне користування грошові кошти, а Позичальник зобов`язався повернути кошти у строк до 31.12.2015, що підтверджується копією договору (а.с.7-8).

Позикодавець передав, а Позичальник прийняв грошові кошти у сумі 1 600 000,00 грн., що на момент укладання договору складає 200 000,00 доларів США, що підтверджується копією акту приймання-передачі майна (а.с.9).

Пунктом 1 цього договору передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути грошові кошти у національній валюті у розмірі, що складає еквівалент 200 000,00 доларів США за офіційним курсом НБУ на момент повернення цих коштів.

За умовами п.1.4 договору передбачено, що позикодавець має право на отримання від позичальника відсотків від суми позики у розмірі п`ять відсотків в місяць, тобто 60% річних.

Також, судом досліджено:

- копію спадкової справи №10/2012, заведеної після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.1-138 т.2);

- копію спадкової справи №339/2015 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 (а.с.3-17 т.3).

Відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи №18-3617 від 25.02.2019 (а.с.21-24 т.3) вказано, що:

- підпис від імені ОСОБА_5 в Договорі №20/05-13 від 20.05.2013 аркуш №1 у правому нижньому кутку напроти «Заемщик» виконаний не ОСОБА_5 , а іншою особою;

- підпис від імені ОСОБА_5 в Договорі №20/05-13 від 20.05.2013 аркуш №2 у розділі «Реквизити и подписи Сторон» виконаний не ОСОБА_5 , а іншою особою;

- підпис від імені ОСОБА_5 в Договорі №20/05-13 від 20.05.2013 аркуш №1 у правому нижньому кутку напроти «Заемщик» виконаний не ОСОБА_5 , а іншою особою;

- підпис (на мові оригіналу) від імені ОСОБА_5 в Акте приема-передачи имущества к Договору займа №20/05-13 от 20.05.2013 года» в розділі «Реквизити и подписи сторон» виконаний не ОСОБА_5 , а іншою особою;

- підпис (на мові оригіналу) від імені ОСОБА_5 в Акте приема-передачи имущества к Договору займа №20/05-13 от 20.05.2013 года» у правому нижньому кутку напроти « Заемщик » виконаний не ОСОБА_5 , а іншою особою.

Відповідно до висновку експертів судової почеркознавчої експертизи №30899-30901/19-32 від 12.06.2020 (а.с.136-146 т.3) вказано, що:

- в Договорі №20/05-13 від 20.05.2013 на аркуші №1 у правому нижньому кутку напроти « Заемщик »;

- в Договорі №20/05-13 від 20.05.2013 на аркуші №2 у розділі « Реквизити и подписи Сторон » від імені ОСОБА_5 ;

- в Договорі №20/05-13 від 20.05.2013 на аркуші №2 у правому нижньому кутку напроти « Заемщик »;

- в (мовою оригіналу) «Акте приема-передачи имущества к Договору займа №20/05-13 от 20.05.2013 года» в розділі «Реквизити и подписи сторон» від імені ОСОБА_5 ;

- в (мовою оригіналу) «Акте приема-передачи имущества к Договору займа №20/05-13 от 20.05.2013 года» у правому нижньому кутку напроти «Заемщик» виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки та застосування технічних засобів;

- підпис, що міститься в Договорі №20/05-13 від 20.05.2013 на аркуші №1 у правому нижньому кутку напроти «Заемщик» виконаний не ОСОБА_5 , а іншою особою;

- підпис, що міститься в Договорі №20/05-13 від 20.05.2013 на аркуші №2 у розділі «Реквизити и підписи Сторон» виконаний не ОСОБА_5 , а іншою особою;

- підпис, що міститься в Договорі №20/05-13 від 20.05.2013 на аркуші №1 у правому нижньому кутку напроти «Заемщик» виконаний не ОСОБА_5 , а іншою особою;

- підпис, що міститься (мовою оригіналу) в Акте приема-передачи имущества к Договору займа №20/05-13 от 20.05.2013 года» в розділі «Реквизити и подписи строн» виконаний не ОСОБА_5 , а іншою особою;

- підпис, що міститься (мовою оригіналу) в Акте приема-передачи имущества к Договору займа №20/05-13 от 20.05.2013 года» у правому нижньому кутку напроти «Заемщик» виконаний не ОСОБА_5 , а іншою особою.

Відповідно до висновку експерта №148/19 від 27.12.2019 (а.с.156-168 т.3; а.с.8-20 т.4)), підписи від імені ОСОБА_5 у рядках « Заемщик » у правому нижньому куті на аркушах 1, 2 в рядку «___/ ОСОБА_8 /» графи «Заемщик» на аркуші 2 у договорі №20/05-13 від 20 травня 2013 року, що укладений від імені громадянина України ОСОБА_5 , в рядку «___/ ОСОБА_8 /» графи « Заемщик » акту приймання-передачі майна від 20 травня 2013 року до договору позики №20/05-13 від 20 травня 2013 року виконані тією особою, яка виконала підписи від імені ОСОБА_5 у другому рядку, зліва від рукописного запису «( ОСОБА_5 )» у графі «ПІДПИСИ»:» у двох примірниках договору про поділ спадщини від 29 листопада 2012 року, що укладений між спадкоємцями ОСОБА_3 і ОСОБА_5 та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клітко В.В. і зареєстрований в реєстрі за №6072, а також підпис від імені ОСОБА_5 , зображення якого міститься у рядку Підписи власника паспорта» у технічній копії сторінки і паспорту громадянина України ОСОБА_5 НОМЕР_4 , що виданий Радянським РУ ГУ МВС України в м.Києві 10.04.1997.

V. Оцінка Суду.

Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція) кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1, 3 ЦК України, ст.ст.2, 4-5, 12-13, 19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтею 1046 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з положеннями частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У статті 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як встановлено судом, 20.05.2013 ОСОБА_1 уклав договір №20/05-13 з ОСОБА_5 , за умовами якого позивач зобов`язався надати Позичальнику у строкове платне користування грошові кошти у розмірі 200 000,00 доларів США, а Позичальник зобов`язався повернути кошти у строк до 31.12.2015 (а.с.7-8).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 (а.с.9 т.3).

З метою прийняття спадщини до Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори звернулись:

- із заявою від 07.05.2015 року№847 ОСОБА_3 - брат;

- із заявою від 08.06.2015 року №1065 ОСОБА_9 - батько;

- із заявою від 12.06.2015 року №1134 ОСОБА_2 - дружина.

На підставі вказаних вище заяв, державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Майданик І.В. відкрито спадкову справу №339/2015, що підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.3-17 т.3).

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, що померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Заперечуючи проти позову, відповідач ОСОБА_2 та її представник в судовому засіданні посилалися на те, що ОСОБА_5 у позивача будь-яких коштів у позику не брав, договір позики не підписував.

В ході розгляду справи за клопотаннями сторін судом неодноразово призначалися експертизи з приводу визначення належності підпису у договорі позики ОСОБА_5 .

Відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи №18-3617 від 25.02.2019 (а.с.21-24 т.3) за результатами проведення дослідження встановлено, що:

- підпис від імені ОСОБА_5 в Договорі №20/05-13 від 20.05.2013 аркуш №1 у правому нижньому кутку напроти «Заемщик» виконаний не ОСОБА_5 , а іншою особою;

- підпис від імені ОСОБА_5 в Договорі №20/05-13 від 20.05.2013 аркуш №2 у розділі «Реквизити и подписи Сторон» виконаний не ОСОБА_5 , а іншою особою;

- підпис від імені ОСОБА_5 в Договорі №20/05-13 від 20.05.2013 аркуш №1 у правому нижньому кутку напроти «Заемщик» виконаний не ОСОБА_5 , а іншою особою;

- підпис (на мові оригіналу) від імені ОСОБА_5 в Акте приема-передачи имущества к Договору займа №20/05-13 от 20.05.2013 года» в розділі «Реквизити и подписи сторон» виконаний не ОСОБА_5 , а іншою особою;

- підпис (на мові оригіналу) від імені ОСОБА_5 в Акте приема-передачи имущества к Договору займа №20/05-13 от 20.05.2013 года» у правому нижньому кутку напроти «Заемщик» виконаний не ОСОБА_5 , а іншою особою.

Відповідно до висновку експертів судової почеркознавчої експертизи №30899-30901/19-32 від 12.06.2020 (а.с.136-146 т.3) вказано, що:

- в Договорі №20/05-13 від 20.05.2013 на аркуші №1 у правому нижньому кутку напроти « Заемщик »;

- в Договорі №20/05-13 від 20.05.2013 на аркуші №2 у розділі « Реквизити и підписи Сторон » від імені ОСОБА_5 ;

- в Договорі №20/05-13 від 20.05.2013 на аркуші №2 у правому нижньому кутку напроти « Заемщик »;

- в (мовою оригіналу) «Акте приема-передачи имущества к Договору займа №20/05-13 от 20.05.2013 года» в розділі «Реквизити и подписи сторон» від імені ОСОБА_5 ;

- в (мовою оригіналу) «Акте приема-передачи имущества к Договору займа №20/05-13 от 20.05.2013 года» у правому нижньому кутку напроти «Заемщик» виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки та застосування технічних засобів;

- підпис, що міститься в Договорі №20/05-13 від 20.05.2013 на аркуші №1 у правому нижньому кутку напроти «Заемщик» виконаний не ОСОБА_5 , а іншою особою;

- підпис, що міститься в Договорі №20/05-13 від 20.05.2013 на аркуші №2 у розділі «Реквизити и підписи Сторон» виконаний не ОСОБА_5 , а іншою особою;

- підпис, що міститься в Договорі №20/05-13 від 20.05.2013 на аркуші №1 у правому нижньому кутку напроти «Заемщик» виконаний не ОСОБА_5 , а іншою особою;

- підпис, що міститься (мовою оригіналу) в Акте приема-передачи имущества к Договору займа №20/05-13 от 20.05.2013 года» в розділі «Реквизити и подписи строн» виконаний не ОСОБА_5 , а іншою особою;

- підпис, що міститься (мовою оригіналу) в Акте приема-передачи имущества к Договору займа №20/05-13 от 20.05.2013 года» у правому нижньому кутку напроти «Заемщик» виконаний не ОСОБА_5 , а іншою особою.

Після надходження з експертної установи даної справи разом з вказаним висновком до суду, відповідач ОСОБА_3 надав до суду письмові пояснення (а.с.197-198 т.3), згідно якого визнав позов та просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на те, що про боргові зобов`язання покійного брата відмов всій родині. Пояснив, що ним (відповідачем) було отримано доступ до майна померлого брата і серед його документів він знайшов його примірник договору позики №20/05-13 від 20.05.2013 та акту приймання - передачі від 20.05.2013, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .

За результатами проведення судової почеркознавчої експертизи другого оригіналу примірника договору позики, відповідно до висновку експерта №148/19 від 27.12.2019 (а.с.156-168 т.3; а.с.8-20 т.4)) встановлено, що підписи від імені ОСОБА_5 у рядках « Заемщик » у правому нижньому куті на аркушах 1, 2 в рядку «___/ ОСОБА_8 /» графи «Заемщик» на аркуші 2 у договорі №20/05-13 від 20 травня 2013 року, що укладений від імені громадянина України ОСОБА_5 , в рядку «___/ ОСОБА_8 /» графи « Заемщик » акту приймання-передачі майна від 20 травня 2013 року до договору позики №20/05-13 від 20 травня 2013 року виконані тією особою, яка виконала підписи від імені ОСОБА_5 у другому рядку, зліва від рукописного запису «( ОСОБА_5 )» у графі «ПІДПИСИ»:» у двох примірниках договору про поділ спадщини від 29 листопада 2012 року, що укладений між спадкоємцями ОСОБА_3 і ОСОБА_5 та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клітко В.В. і зареєстрований в реєстрі за №6072, а також підпис від імені ОСОБА_5 , зображення якого міститься у рядку Підписи власника паспорта» у технічній копії сторінки і паспорту громадянина України ОСОБА_5 НОМЕР_4 , що виданий Радянським РУ ГУ МВС України в м.Києві 10.04.1997.

Суд звертає увагу, що відповідно до п.12 договору №20/05-13 від 20 травня 2013 року, що укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , дійсний договір укладено в двох екземплярах, які мають однакову юридичну силу, по одному екземпляру для кожної із сторін (а.с.8 т.1).

В судовому засіданні судом було досліджено другий примірник оригіналу договору №20/05-13 від 20 травня 2013 року, що укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Суд не володіє спеціальними знаннями, які б давали можливість визначитись щодо ідентичності чи не ідентичності примірників Договору в частині підписів сторін, а за змістом примірники Договору, які містяться в матеріалах справи, є ідентичними.

У сукупності з іншими доказами у справі суд вважає спроможними пояснення відповідача ОСОБА_3 про те, що фактично сторонами було підписано 20.05.2013 декілька примірників одного й того ж договору №20/05-13.

Отже, враховуючи вказані висновки експертів, інші докази по справі, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення заборгованості за договором позики з відповідачів у розмірі 200 000,00 доларів США, що в еквіваленті до курсу гривні, виходячи з офіційного курсу НБУ станом на 28.12.2016 року, що становить 26,65 грн. за 1 долар США, складає 5 330 134,00 грн., яка підлягає стягненню з відповідачів у рівних частках по Ѕ частині з кожного.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Вимоги кредитора відповідно до ч.2 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Аналіз норм статей 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, реалізувавши які спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно, в тому числі нерухоме (право володіння, користування), а з моменту оформлення права власності на нерухоме майно і право розпорядження ним.

Отже, відповідачі як спадкоємці померлого позичальника, прийнявши спадщину, у силу ст.ст.1281, 1282 ЦК України зобов`язані у межах вартості спадщини задовольнити вимоги кредитора.

Відповідачі не висували заперечень, що одержане у спадщину майно після смерті ОСОБА_5 менше суми боргу за договором №20/05-13 від 20 травня 2013 року.

При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Такі ж роз`яснення викладені у п.32 Постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин».

Як встановлено судом, Позичальник ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 до того, як настав строк повернення позики (31.12.2015).

Разом з тим, за умовами п.1.4 договору передбачено, що позикодавець має право на отримання від позичальника відсотків від суми позики у розмірі п`ять відсотків в місяць, тобто 60% річних.

Отже, відсотки від суми позики з моменту укладення договору (20.05.2013) вчинені позичальником за життя, тому суд доходить до висновку про обґрунтованість вимог позову щодо стягнення з відповідачів суми нарахованих процентів.

При цьому суд погоджується з розрахунком заборгованості, наведеним позивачем у позові, а саме, що сума відсотків за користування чужими коштами у період з 21.05.2013 по 29.12.2016 складає 11 530 856,58 грн., виходячи з офіційного курсу НБУ станом на 28.12.2016 року, що становить 26,65 грн. за 1 долар США.

Отже, виходячи з офіційного курсу НБУ станом на 09.11.2017 року, що становить 26,63 грн. за 1 долар США, заборгованість становить 11 837 035 гривень (444500 х 26,63 = 11 837 035), яка підлягає стягненню з відповідачів у рівних частках по Ѕ частині з кожного.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України»). Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

Згідно чч.1, 2, 3 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні.

Зокрема, згідно квитанції від 29.12.2018 року (а.с.2 т.1) позивачем при подачі позову до суду сплачено 6890,00 грн. судового збору, який підлягає стягненню з відповідачів в рівних частках.

З цих підстав, керуючись ст.ст.2, 5, 10-13, 18, 141, 258-259, 263 Цивільного- процесуального кодексу України, Суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задовольнти повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) Ѕ суми боргу, а саме: 8439495,29 грн., яка складається з: 2665067,00 грн. - Ѕ суми позики, 5765428,29 грн. - Ѕ суми нарахованих процентів.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) Ѕ суми боргу, а саме: 8439495,29 грн., яка складається з: 2665067,00 грн. - Ѕ суми позики, 5765428,29 грн. - Ѕ суми нарахованих процентів.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) в рівних частках судовий збір у розмірі 6890,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення виготовлено 05.01.2021.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко