Справа № 473/4241/20
РІШЕННЯ

іменем України

"04" січня 2021 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Ротар М.М., при секретарі Радєвій Н.В.

за участю: заявника ОСОБА_1 , представника заявника ОСОБА_2 , представника заінтересованої особи Палій В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області про встановлення факту, що має юридичне значення

встановив

в грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою в якій вказав, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві. З моменту народження постійно проживав на території України, а саме у м. Вознесенську Миколаївській області, з 1990 року проживали за адресою АДРЕСА_1 , з 1992 року переїхав жити до м. Миколаїв, де ходив до школи.

При оформленні паспорта громадянина України заявнику було відмовлено в задоволенні заяви про видачу паспорту на підставі п.100 п.п.1 Постанови № 302 КМУ від 25.03.2015 року (особа не є громадянином України), а тому виникла необхідність встановлення факту його постійного проживання на території України.

Враховуючи вказані обставини та неможливість встановлення факту в адміністративному порядку, ОСОБА_1 просив суд встановити факт його постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року.

Ухвалою суду від 14 грудня 2020 року відкрито провадження по справі та справа призначена до розгляду в порядку окремого провадження.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали заяву, вказали на те, що у неповнолітньому віці заявник проживав разом з матір`ю з 1990 року по 1992 рік в м. Вознесенську Миколаївської області, що підтверджується довідкою голови вуличного комітету, показами свідків та матеріалами доданими до позовної заяви.

Представник заінтересованої особи Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області Палій В.П. в судовому засіданні пояснила те, що видати паспорт громадянина України не можливо в зв`язку з не підтвердженням факту постійного проживання на території України станом на 13.11.1991 р., не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Заслухавши пояснення заявника ОСОБА_1 , представника заявника ОСОБА_2 , представник заінтересованої особи Палій В.П., покази свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Згідно заяви, встановлення цього факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє йому реалізувати право на отримання громадянства та паспорта громадянина України. У зв`язку з чим він звернувся до суду з даною заявою.

Згідно із ст..2 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які переліченні в ч.1 цієї статті, а також у судовому порядку можуть бути встановленні також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України на певний час.

Відповідно до Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень затвердженого Указу Президента України «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України» від 27.03.2001 року N 215/2001, для оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, а також виходу з громадянства України, особа подає заяву, а також інші документи передбаченні розділом ІІ цього Порядку. Разом із заявою подається рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України станом на 13.11.1991 року.

Відповідно до ст. 3 ЗУ Про громадянство" громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24.08.1991 року) проживали на території України.

Крім того, права особи, пов`язані з громадянством, виписані в статті 25 Конституції України, віднесені до розділу ІІ «Права, свободи і обов`язки людини і громадянина» і пов`язані із фізичною особою, а отже встановлення факту постійного проживання на території України безпосередньо є пов`язаним з виникненням у неї права на набуття громадянства України.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Миколаєві свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 03.10.1985 р.).

Відповідно до довідки голови вуличного комітету № 11 неповнолітній ОСОБА_1 проживав разом з матір`ю ОСОБА_4 з 1990 року до 1992 року за адресою АДРЕСА_1 .

Вказані обставини також підтвердилися показами свідків:

- ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які пояснили, що з моменту народження ОСОБА_1 разом з батьками проживав на території України в м. Вознесенську та в м. Миколаєві, відвідував дитячий садок, закінчив середню школу та на сьогоднішній день проживає в м. Вознесенську Миколаївської області.

А від так, суд приходить до переконання, що підтвердженням постійного проживання заявника на території України станом на 13 листопада 1991 р. є вище вказані докази, а тому, зважаючи на викладені обставини, суд вважає що заяву слід задовольнити, встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 13 листопада 1991 року.

Керуючись ст. ст. 4,12,89,259,263-265,315 ЦПК України, суд

ухвалив

заяву - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 уродженця м. Миколаїв на території України станом на 13 листопада 1991 року.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 06 січня 2021 року.

Суддя: Ротар М.М.