Справа № 466/6034/19 Головуючий у 1 інстанції: Донченко Ю.В.
Провадження № 22-ц/811/1786/20 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складіколегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Жукровської Х.І.,

з участю: представника відповідача Трухима С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 15 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз», третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут», про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії по компенсації витрат за встановлення індивідуального приладу обліку природного газу,

в с т а н о в и в:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 15 жовтня 2019 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» щодо відмови вчинити дії по компенсації ОСОБА_1 витрат за встановлення індивідуального приладу обліку природного газу за рахунок коштів, які сплачуються за тарифом на розподіл природного газу за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнуто з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на користь ОСОБА_1 3680 грн. компенсації за встановлення індивідуального приладу обліку природного газу (індивідуального лічильника) за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнуто з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» в дохід держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 14 травня 2020 року заяву відповідача про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Рішення суду оскаржив відповідач акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», просить його скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що при вирішенні спору суд не врахував відсутність законодавчо встановленого механізму відшкодування коштів споживачам, які встановили лічильник природного газу за власний рахунок, що унеможливлює правильне визначення розміру компенсації за встановлений лічильник.

Окрім того, зазначає, що належних доказів, які б підтверджували факт встановлення та приймання комерційного вузла обліку в експлуатацію, в матеріалах справи немає.

Також апелянт просить врахувати, що в матеріалах справи відсутні докази здійснення оплати позивачем послуг АТ «Львівгаз» з розподілу природного газу.

В судове засідання апеляційного суду інші учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи всі були належним чином повідомлені, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, а тому відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України розгляд справи проведено у їхній відсутності.

Заслухавши пояснення сторони відповідача в підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 .

Вказаний будинок є багатоквартирний і під`єднаний до газорозподільної системи та обслуговується відповідачем по справі.

Відповідно до акту №43 від 26.07.2018 року, у квартирі позивача встановлено індивідуальний побутовий лічильник газу.

Витрати позивача на встановлення індивідуального газового лічильника становлять 3680 грн., що підтверджено документально.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою компенсувати понесені ним витрати на встановлення індивідуального газового лічильника, однак, його звернення залишились без задоволення.

Правовою основою забезпечення комерційного (приладового) обліку природного газу є, зокрема, Закон України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», який визначає правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу та здійснення контролю за використанням ресурсів імпортованого природного газу і природного газу власного видобутку.

Частиною другою статті 2 цього Закону, в редакції внесених змін Законом №2260-VIII від 21.12.2017 року, визначено , що з метою забезпечення комерційного обліку природного газу для населення суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, оснащують споживачів природного газу - фізичних осіб (населення) індивідуальними лічильниками газу. Загальнобудинковий лічильник газу може бути встановлений лише за згодою співвласників багатоквартирного будинку в порядку, визначеному статтею 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Частиною першою статті 3 Закону передбачено, що фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету, крім коштів місцевих бюджетів ; інших джерел, не заборонених законодавством.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону, побутові споживачі природного газу - фізичні особи (населення) можуть самостійно забезпечити встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу (індивідуальних лічильників) з подальшою компенсацією таких витрат за рахунок коштів, які ними сплачуються за тарифом на розподіл природного газу.

Порядок і розміри компенсації витрат на придбання та встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу для споживачів природного газу - фізичних осіб (населення) встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Для споживачів природного газу - фізичних осіб (населення), які встановлять лічильники протягом 2018 року, відповідна компенсація здійснюється протягом 12 місяців.

Отже, Законом гарантовано населенню, як споживачу природного газу, виплату компенсації витрат на придбання та встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу, оскільки відповідне фінансування на встановлення суб`єктами господарювання газорозподільними організаціями індивідуальних приладів обліку природного газу для населення уже закладено в тариф на оплату спожитого газу, чого не заперечує й сам відповідач, а тому посилання відповідача на ту обставину, що Кабінетом Міністрів України ще не встановлено порядку та розмірів такої компенсації, не звільняє його від обов`язку, визначеного статтею 2 Закону, по виплаті відповідної компенсації протягом 12 місяців для споживачів природного газу - фізичних осіб (населення), які встановлять лічильники протягом 2018 року.

Враховуючи наведені вище норми Закону й те, що позивач встановив індивідуальний лічильник газу за власні кошти у липні 2018 року і станом на момент звернення до суду із даним позовом у липні 2019 року відповідач не здійснив компенсацію таких витрат, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача понесених витрат на встановлення індивідуального лічильника газу у вказаному вище розмірі.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача підтвердив ту обставину, що нарахування й оплата позивачем послуг за спожитий газ здійснюється згідно з показами встановленого у його квартирі індивідуального лічильника газу і доказів на підтвердження факту наявної у позивача заборгованості по оплаті за вказані послуги немає.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду по суті вирішення спору і не вказують на допущення судом першої інстанції поршень норм матеріального та/або процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 15 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 22 жовтня 2021 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М.Копняк

А.В. Ніткевич