1Справа № 335/172/21 2/335/1070/2021
10 серпня 2021 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Макарова В.О.,
за участю секретаря судового засідання Лиса Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Запоріжжі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Аланд», третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, стягнення коштів набутих без достатньої правової підстави,
Позивач вказує, що дійсно, ще у далекому липні місяці 2011 році він взяв кредит але у Приватбанку у Шевченківському відділенні м. Запоріжжя 2 000,00 грн. Зазначена сума боргу була стягнута з нього за рішенням Пологівського районного суду Запорізької області ще у 2015 році. Незважаючи на це, позивачу у 2018 році вже приходило повідомлення про сплату існуючого боргу, але він повідомив, що ніякого боргу не має, так як зазначена сума була стягнута виконавчою службою Пологівського району Запорізької області.
Однак ОСОБА_1 вказує, що ніякого боргу у нього немає, тому винесена постанова приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження та стягнення з нього нібито існуючої заборгованості є безпідставною.
Відповідно до виконавчого напису зазначено, що на підставі виконавчого напису загальна сума заборгованості ОСОБА_1 на користь відповідача складає 9 505,04 грн. Виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С.
Разом з тим, у виконавчому написі не зазначено, що мається кредитний договір, який укладений з Приватбанком, а чомусь вказано товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», яка є нібито правонаступником усіх прав та обов`язків, на підставі Договору про відступлення прав вимоги за кредитним договором, є ТОВ «Фінансова компанія «Аланд».
Отже, позивач вважає, що договірні відносини з приводу надання кредитних коштів існували у нього з Приватбанком в 2011 році. Він не отримував жодних повідомлень стосовно відступлення прав вимоги ТОВ ФК «Аланд», жодних розрахунків з обґрунтуванням загальної заборгованості з ним на його адресу не надходило, тому нібито існуюча заборгованість за кредитним не можна вважати безпідставно безспірною. Неповідомлення позивачу про зміну кредитора, через те, що у нього виникло право не виконувати обов`язки щодо виконання умов Кредитного договору, тобто йому повинні були повідомити про такі обставини. Приватний нотаріусом вчинено виконавчий напис спору щодо заборгованості за наявності, що протирічить чинному законодавству України.
Таким чином, спірний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог законодавства, а саме без необхідної перевірки та встановлення безспірності боргу; позивачем не було отримано письмове повідомлення про факт вчинення виконавчого напису нотаріусом; без отримання необхідного оригіналу нотаріального договору чи його дублікату який необхідний для вчинення виконавчого напису.
Позивач повідомляє суду, що між ним і відповідачем не укладався договір який би посвідчувався нотаріусом.
Крім того, за змістом пункту 2.3 Порядку вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекоржателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпоткодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодержателя. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договір адресу.
Отже, позивача не було повідомлено щодо звернення відповідача за вчиненням виконавчого напису. Недотримання тридцяти денного строку з моменту повідомлення унеможливлюють вчинення виконавчого напису, оскільки неотримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило його можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги відповідача. Він не мав можливості подати нотаріусу заперечення щодо вимоги вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.
Крім цього, незважаючи на те, що позивач повністю сплатив існуючу заборгованість, що підтверджується рішенням Пологівського районного суду Запорізької області, пропущено строк звернення про стягнення існуючої заборгованості.
Тому позивач був вимушений звернутися до суду з метою визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення коштів набутих без достатньої правової підстави.
Ухвалою суду від 06.01.2021 повернуто заяву позивача про забезпечення позову.
01.03.2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Паскал П.М. в судове засідання не з`явилися, проте від представника надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі, позов підтримали та просили задовольнити, проти заочного рішення не заперечували.
Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» у судове засідання повторно не з`явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи, причину неявки не повідомив, відзив на позов не надав.
Третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. у судове засідання повторно не з`явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи, причину неявки не повідомив, пояснень або клопотань до суду не направив.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України та думки позивача щодо заочного розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Зважаючи на те, що всі учасники справи в засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. від 20.11.2020 року, звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 .
Надаючи правову оцінку обставинам справи слід зазначити наступне.
Відповідно до статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
Відповідно до пункту 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» право на оскарження дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Спори між боржниками і стягувачами, а також спори інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства.
Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.
Нормативними положеннями п. 10 Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі.
Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (з наступними змінами та доповненнями) затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Таким чином, можна зробити висновок, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше.
Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», вчинення виконавчого напису є нотаріальною дією.
Відповідно до частини 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання вчинення нотаріальних написів нотаріусами визначено статтями 87-91 глави 14 Закону України «Про нотаріат», правилами глави 16 розділу 2 Порядку вчинення дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», розділом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».
Статтями 87, 88 вищевказаного Закону визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.
Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Згідно положень ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, імя, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.
Пунктом 3 глави 16 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року визначено умови вчинення виконавчого напису. А саме, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.
Судом встановлено, що при вчиненні виконавчого напису, нотаріусом належним чином не перевірено обов`язкову умову, що необхідна для його вчинення та визначена ст. 88 Закону України «Про нотаріат», а саме умову про те, що з дня виникнення права вимоги має минути не більше трьох років.
Суду не надано документів на підставі яких вчинявся виконавчий напис, тобто в даному випадку відсутня інформація про те, чи було з`ясовано нотаріусом питання щодо строку давності, перед вчиненням виконавчого напису та на підставі яких саме документів вчинявся нотаріусом оскаржуваний виконавчий напис.
Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05.07.2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
Заміна сторін у зобов`язанні, відповідно до статті 262 ЦК України, не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності, тобто в разі укладення договору про переуступку права вимоги боргу по кредитному договору, укладеному між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , для нового кредитора строки звернення підлягають обчисленню так само, як і для первісного кредитора.
Доводи позивача щодо пропущення строку позовної давності відповідачем не спростовані.
За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Крім того, матеріалами справи неможливо встановити розмір заборгованості ОСОБА_1 перед відповідачем і чи передавалось право вимоги саме відповідачу, оскільки такі документи жодною з сторін не надано.
Також з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед ТОВ «ФК «Аланд» зазначений у написі є безспірним. Наведені обставини також вказують на те, що розмір кредитної заборгованості, зазначений нотаріусом в оспорюваному виконавчому написі, не є безспірним, оскільки позивач звернувся одразу до суду після початку стягнення з нього заборгованості по виконавчому напису нотаріуса, заперечив розмір боргу, це є достатньою правовою підставою для визнання даного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а відповідач не позбавляється можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні.
Сам по собі факт існування виконавчого напису не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача.
Отже, з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи взагалі у позивача перед відповідачем були невиконані зобов`язання; чи повідомлявся позивач про наявність такої заборгованості (направлення вимоги про усунення порушень).
Відповідачем та третьою особою не подано до суду жодних доказів щодо спростування доводів позивача.
На думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису, не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року було відмовлено в задоволенні заяви ПАТ «Комерційний банк «ПриватБанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року.
Тобто, на сьогоднішній день, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору.
Тому суд вважає, що виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Гораєм О.С. з порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та пунктів 3.1 та 284 Порядку вчинення нотаріальних дій та підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.
Щодо повернення позивачу коштів стягнутих на виконання оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса суд зазначає наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
При цьому грошові кошти, що були стягнуті з позивача в ході примусового виконання спірного виконавчого напису є такими, що набуті без достатньої правової підстави, оскільки правовою підставою для стягнення вказаних коштів був виконавчий напис нотаріуса, який визнається судом таким, що не підлягає виконанню.
В той же час, позивачем до суду не надано жодного доказу, що кошти були стягнуті з позивача в ході примусового виконання спірного виконавчого напису. Сума стягнених коштів позивачем не зазначена.
Враховуючи, вищевикладене, позивач не довів, що на підставі оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса приватним виконавцем здійснено утримання грошових коштів, а тому в задоволені позовних вимог в цій частині слід відмовити.
Щодо стягнення з ТОВ «Фінансова компанія Аланд» на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.
На виконання вимог п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України повідомлено, що позивач у зв`язку із розглядом справи поніс витрати на професійну правничу (правову) допомоги в розмірі 6 000 грн. (шість тисяч гривень), на виконання умов Додатку № 2 від 04.01.2021 року до Договору про надання юридичних послуг № 20/18 укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Паскал П.М., а також витрати пов`язані зі сплатою судового збору.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).
Для визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу стороною повинен бути наданий розрахунок із зазначенням часу, який був витрачений на виготовлення документів правового характеру, а також дані щодо фактично понесених і документально підтверджених витрат на правову допомогу.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Тобто, законодавець пов`язує можливість відшкодування витрат на професійну правничу допомогу із здійсненням даних витрат стороною у справі.
Вивчивши надані документи, перевіривши обсяг наданих послуг, суд вважає понесені позивачем витрати на правову допомогу в сумі 6 000,00 грн. є співмірними зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами) та витраченим на це часом, що підтверджується вищевказаними доказами.
За таких обставин, враховуючи задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , з відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» підлягає стягненню на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн.
Вирішуючи питання щодо стягнення судового збору, суд зазначає наступне.
Частиною 1 ст. 141 ЦПК України, встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним при подачі позовної заяви судовий збір у розмірі 908,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 8, 10, 12, 18, 77, 81, 247, 259, 263-265, 274-281 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Аланд», третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, стягнення коштів набутих без достатньої правової підстави - задовольнити частково.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 6 000 грн. 00 коп.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повні відомості учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариств з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Аланд», адреса: м. Київ, вул. Саксаганського, буд.14, офіс 301, .

Третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, адреса: Житомирська область, м. Житомир, вул. Велика Бердичівська, буд. 35.

Суддя В.О. Макаров