Справа № 357/6417/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі - головуючий суддя Цуранов А. Ю. ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» про захист прав споживача та визнання недійсним кредитного договору,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вказаним позовом, в якому просить визнати недійсним договір кредиту та страхування № Р29.12885.005774033 від 03.10.2019 року, укладеного між ОСОБА_1 , Акціонерним товариством «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс».

В обґрунтування позову вказувала, що 03.10.2019 року між нею АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Нью Файненс Сервіс» укладено договір кредиту та страхування № Р29.12885.005774033, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит для власних потреб шляхом переказу коштів на рахунок позичальника, а позичальник доручає банку оплатити страховий внесок за рахунок кредиту згідно з умовами договору добровільного страхування життя, також банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості.

Позивач зазначила, що працівники банку з умовами кредитування належним чином її не ознайомлювали, оформлення кредитного договору проходило протягом пів години, позивач підписала договір не читаючи через дрібний шрифт, сподіваючись на добросовісність працівників банку, зазначила про відсутність прямого обов`язку щодо страхування життя при укладенні кредитного договору, а також неможливість відкликати свою згоду на обробку персональних даних, надану позичальником кредитору. Вважає, що при укладенні кредитного договору порушено її права як споживача відповідно до Законів України «Про захист прав споживачів», «Про банки і банківську діяльність», «Про захист персональних даних», «Про інформацію», «Про страхування», у зв`язку з чим, у досудовому порядку, нею неодноразово направлялись листи про припинення порушень з боку відповідача, проте, такі вимоги залишені без задоволення, тому вона змушена звернутись до суду. З посиланням на практику Верховного Суду в аналогічній справі від 16.11.2016 року у справі № 6-174цс16, просила задовольнити позов.

15.06.2021 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю.

17.06.2021 року ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

06.07.2021 року представник відповідача Трофімова Л.А. засобами поштового зв`язку звернулась до суду з відзивом, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. При укладенні кредитного договору позивач була ознайомлена з умовами кредитування, про що свідчить підписаний нею паспорт споживчого кредиту. Своїм підписом на договорі вона підтвердила свою обізнаність з договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Позивач мала право протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладення кредитного договору без пояснення причин, однак цього не зробила і навіть не зверталась до відповідача за додатковим роз`ясненням положень договору, ні до, ні під час, ні після його укладення. Отже, при укладенні договору відповідачем дотримано вимоги чинного законодавства, а практика Верховного суду України, на яку посилається позивач, не є аналогічною.

20.07.2021 року на адресу суду засобами поштового зв`язку надійшли пояснення представника третьої особи Жук Г.В. з запереченнями на доводи позивача. Вказані пояснення обґрунтовані тим, що позивачка аргументує свою позицію редакцією норми, що станом на дату укладення договору кредиту діяла в іншій редакції, так, стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» діяла в редакції, відповідно до якої цей Закон застосовується до споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». При підписанні договору позичальник підтвердила власноручним підписом, що ознайомлена з Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, а також самостійно обрала страхову компанію з переліку трьох запропонованих банком. Вказано, що послуга з обслуговування кредитної заборгованості є складовою загальних витрат за споживчим кредитом відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» у редакції станом на 03.10.2019 року. Загальні правила і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно. З посиланням на необґрунтованість вимог, представник третьої особи просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на адресу суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

03.10.2019 року між ОСОБА_1 , Акціонерним товариством «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» укладено договір кредиту та страхування № Р29.12885.005774033.

Відповідно до п. 1.1-1.4 вказаного договору банк надає позичальнику кредит, а позичальник отримує його в сумі 37 442 грн. типу «Для Вас» на строк 30 місяців під 15.50% річних (змінювана).

Відповідно до п. 1.5 договору під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата, відповідно до п. 5 Додатку № 1 як «Інші послуги Банку». Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в банку сплачується згідно діючих тарифів банку. Тарифи є невід`ємною частиною договору та розміщені на веб-сайті банку.

Згідно з п. 1.7 договору банк надає позичальнику кредит для власних потреб шляхом переказу коштів в розмірі 30 001 грн. на рахунок № НОМЕР_1 позичальника, який відкритий в АТ «ОТП Банк», МФО 300528, та позичальник доручає банку оплатити страховий внесок за рахунок кредиту в розмірі 7 440,40 грн. згідно з умовами договору добровільного страхування життя, укладеного відповідно до п. 2 цього договору.

Нанесенням власноручного підпису під цим договором страхувальник акцептує оферту № ІБГК1 від 14.03.2019 року ПрАТ «Страхова компанія «Уніка життя», від імені якого діє страховий агент, та укладає договір добровільного страхування життя, який є договором приєднання та складається з невід`ємних частин: «Основні умови» та «Загальні умови», що розміщені на офіційному веб-сайті страховика, з якими страхувальник погоджується шляхом підписання цього договору (п. 2 договору).

За п. 3.2 договору власноручним підписом під цим договором позичальник підтверджує, що ДКБОФО, Тарифи та Паспорт споживчого кредиту є невід`ємними складовими до цього договору та зобов`язується виконувати їх умови.

Позичальник ознайомлений з вищевказаними документами, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.

Пунктом 5 паспорта споживчого кредиту Додаток № 1 до договору кредиту та страхування № Р29.12885.005774033 від 03.10.2019 року, визначено порядок повернення кредиту, кількість та розмір платежів, періодичність їх внесення, з якого вбачається чіткий графік погашення суми кредиту з урахуванням процентів за користування в період з 03.11.2019 року по 03.04.2022 року.

Відповідно до п. 5.7.4. Додатку № 1, вартість інших послуг банку становить 46 228,89 коп. за весь період користування кредитом.

Відповідно до п. 4.2. Додатку №1, плата за обслуговування кредитної заборгованості становить 4,20% щомісячно від початкової суми кредиту.

Вказаний паспорт споживчого кредиту підписано ОСОБА_1 .

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частинами першою, третьою статті 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (частина перша стаття 229 ЦК України).

10.06.2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 року №1734-VІІІ, який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на норми ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», які втратили свою дію 10.06.2017 року, тобто до укладення кредитного договору.

Відповідно до внесених змін до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування в частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Згідно ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції на момент укладення кредитного договору) реальна річна процентна ставка обчислюється відповідно до нормативно-правових актів органів, що здійснюють державне регулювання ринків фінансових послуг. Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності).

Статтями 2, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачена така форма витрат, як плата за обслуговування кредиту, яка визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами. Згідно з п. 8 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір про надання фінансових послуг повинен містити розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків.

Постановою Національного банку України від 08.06.2017 року № 49 затвердженні Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила), які розроблено відповідно до Законів України «Про банки і банківську діяльність» «Про Національний банк України», «Про споживче кредитування», встановлено порядок та методику розрахунку загальної вартості кредиту для споживача.

Пунктом 5 Правил передбачено у складовій загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів вартість всіх додаткових та супутніх послуг за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Колонка 7 «Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит», що є додатком 2 до цих Правил також передбачає здійснення платежів позичальниками на користь Банків за додаткові та супутні послуги, що включають в себе, в тому числі платежі за ведення рахунку та розрахунково-касове обслуговування. Згідно п. 5 Пояснення щодо заповнення Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, у колонках 7 (у розрізі платежів за колонками 7.1, 7.2, 7.3, 7.4 і т.д.) та 8 (у розрізі платежів за колонками 8.1, 8.2 і т.д.) зазначаються усі платежі споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту.

Згідно пункту 8 Правил, банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки. Банк зазначає реальну річну процентну ставку та загальну вартість кредиту за рядком «Усього» у колонках 9 і10 (відповідно) форми, наведеної в додатку 2 до цих Правил.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які с несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким із моменту укладення договору.

Зі змісту паспорту споживчого кредиту від 03.10.2019 року, який підписаний позивачем, остання підтвердила, що отримала та ознайомилась з інформацією про умови кредитування та загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних позичальником умов кредитування. Позивач підтвердила про отримання всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптований договір до її потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для позивача, в тому числі в разі невиконання позивачем зобов`язань за таким договором.

Також позивач була повідомлена про: суму/ліміт кредиту, що становить 37 442 грн.; строк кредитування - 30 місяців; процентну ставку відсотків річних - 15,50%; плату за обслуговування кредитної заборгованості - 4.20% щомісячно від початкової суми кредиту; загальні витрати за кредитом, грн. - 92 710,81 грн.; орієнтовна загальну вартість кредиту - 92 710,81 грн.; реальну річну процентну ставку відсотків річних - 201,78642274% тощо.

Також вбачається, що до підписання договору позивачу було відомо про графік щомісячних платежів, який наведений у п. 5 додатку № 1 до кредитного договору, що відображає всі щомісячні платежі з урахуванням розміру плати за обслуговування кредитної заборгованості, процентів та тіла кредиту, а загальної місячної суми, що підлягає сплаті.

Згідно п. 4 паспорта споживчого кредиту додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування» також передбачено платежі за додаткові та супутні послуги.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання оспорюваного кредитного договору недійсним, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження доведення факту ненадання відповідачем інформації про умови кредитування при укладенні договору, при цьому посилання на дрібний шрифт договору, відсутність прямого обов`язку щодо страхування життя при укладенні кредитного договору, а також неможливість відкликати свою згоду на обробку персональних даних, надану позичальником кредитору, суд відхиляє як необґрунтовані.

Водночас, судом встановлено, що позичальник ознайомився з паспортом споживчого кредиту 03.10.2019 року, що підтверджується його підписом. За даних обставин, аргументи позивача про те, що кредитор приховав від нього повну та достовірну інформацію про умови кредитування та реальну ціну фінансової послуги спростовуються вищезазначеними доказами.

При цьому суд погоджується з доводами представника відповідача про те, що посилання позивача на постанову Верховного суду України від 16.11.2016 року у справі № 6-174цс16 не можуть слугувати підставою для задоволення позову, оскільки таке рішення та наведена практика ВС були сформовані по кредитних договорах, що укладались банками зі споживачами до набрання чинності Закону України «Про споживче кредитування» № 1734-VІІІ від 15.11.2016 року, тобто без врахування особливостей цього Закону.

Крім того, відповідно до відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 20 Закону України «Про споживче кредитування» укладення договору про споживчий кредит може бути пов`язано з необхідністю отримання споживачем супутніх послуг, в тому числі страхування кредитодавця або третіх осіб.

Згідно з абз. 1 ст. 6 Закону України «Про страхування» № 85/96-ВР від 07.03.1996 року, добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Також суд враховує неналежність визначеного у позовній заяві статусу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» як третьої особи по справі, оскільки вказане товариство є однією із сторін оскаржуваного позивачем договору, отже мало б бути заявлене співвідповідачем по справі.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Враховуючи те, що між сторонами було досягнуто згоди за істотними умовами спірного кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим цей договір, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.

Отже, дії відповідача при укладанні спірного кредитного договору не суперечили волевиявленню позивача та вимогам закону, відтак підстави для визнання договору недійсним відсутні, а тому у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 48, 50, 51, 53, 81, 258, 259, 264, 265, 273, 274, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СуддяА. Ю. Цуранов