Провадження № 22-з/812/161/21
У Х В А Л А

5 листопада 2021 року м. Миколаїв

справа № 487/2189/21

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Данилової О.О.,

суддів - Коломієць В.В., Шаманської Н.О.,

розглянувши заяву

представника ОСОБА_1 адвоката Головченка Олександра Андрійовича про розподіл судових витрат у цивільній справі за скаргою

ОСОБА_1

на рішення державного виконавця

У С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва зі скаргою на рішення державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі відділ ПВР).

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 5 квітня 2021 року скаргу ОСОБА_1 повернуто скаржнику у зв`язку з порушення правил підсудності.

15 липня 2021 року постановою Миколаївського апеляційного суду ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 5 квітня 2021 року скасовано, а матеріали скарги направлено до Київського апеляційного суду для визначення територіальної юрисдикції відповідно до статті 12 Закону «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII.

27 жовтня 2021 року представник позивача адвокат Головченко О.Ю. звернувся з заявою про постановлення додаткової ухвали про розподіл судових витрат, які поніс його довіритель при поданні апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції.

Відповідно до змісту статті 270 ЦПК ухвалення по справі додаткового рішення є способом усунення певних недоліків, допущених судом при ухваленні судового рішення, в тому числі і щодо вирішення питання про судові витрати.

Розподіл судових витрат між сторонами здійснюється судом за правилами статті 141 ЦПК.

З аналізу цієї норми вбачається, що розподіл судових витрат здійснюється судом при вирішенні спору по суті, оскільки порядок розподілу залежить від того, на користь якої сторони ухвалене судове рішення.

Можливість застосування правил щодо ухвалення додаткового рішення до ухвал суду, тобто ухвалення додаткової ухвали, не спростовує принципу пропорційності присудження судових витрат задоволеним вимогам.

Розподіл судових витрат при вирішенні процесуального питання, яке не перешкоджає подальшому провадженню у справі, процесуальним законодавством не передбачений.

З заяви представника ОСОБА_1 вбачається, що судові витрати ним понесені при поданні апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції про повернення йому скарги на дії державного виконавця, як поданої з порушенням правил підсудності. Скасовуючи цю ухвалу, апеляційний суд направив матеріали скарги ОСОБА_1 до Київського апеляційного суду для визначення територіальної підсудності.

Справа перебуває у провадженні Шевченківського районного суду м.Києва.

Отже, виходячи з положень статті 141 ЦПК, заява представника ОСОБА_1 про розподіл судових витрат є передчасною та не підлягає розгляду в порядку статті 270 ЦПК на цій стадії розгляду спору.

Наслідком цього висновку є можливість застосування (за аналогією закону) правил частини 4 статті 183 ЦПК щодо повернення заяви з процесуальних питань без розгляду, як поданої без додержання інших вимог процесуального законодавства.

Доцільність такої дії вмотивована й тим, що при поверненні заяви ОСОБА_1 не позбавлений можливості повторного звернення з аналогічними вимогами щодо судових витрат при вирішенні спору по суті.

Керуючись статтею 368 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Повернути заяву представника ОСОБА_1 адвоката Головченка Олександра Андрійовича без розгляду.

Головуючий О.О.Данилова

Судді: В.В. Коломієць

Н.О.Шаманська