ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6152/21 Справа № 210/1284/18 Суддя у 1-й інстанції - Кузнецов Р. О. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

секретар судового засідання - Голуб О.О.

сторони:

позивач Акціонерне товариство «СБЕРБАНК»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу в режимі відеоконференції за апеляційною скаргою позивача Акціонерного товариства «СБЕРБАНК» на рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 січня 2021 року, яке ухвалено суддею Кузнецовим Р.О. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного тексту судового рішення відсутні, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року Публічне акціонерне товариство «Сбербанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 11.04.2013 між Публічним акціонерним товариством «Дочірній банк Сбербанку Росії», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Сбербанк» в теперішній час Акціонерне товариство «Сбербанк» (далі АТ «Сбербанк») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №69#7, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти на поточні потреби, в загальній сумі 49900,00 грн під 33% річних.

Банк виконав свої зобов`язання, передбачені кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти. У той же час, в порушення взятих на себе зобов`язань, відповідач не виконує умови кредитного договору, кредитні кошти не повертає та не сплачує проценти, нараховані за користування кредитом.

Пунктом 8.3 кредитного договору передбачено, що Банк має право в односторонньому порядку вимагати від позичальника дострокового повернення повної суми заборгованості за цим договором, а також інші права, передбачені законодавством України та/або цим договором, у разі: затримання позичальником щонайменше на один календарний місяць сплати частини кредиту; перевищення повною сумою заборгованості за кредитом, суми кредиту, який підлягає поверненню більш як на 10 відсотків; істотного порушення позичальником будь-яких зобов`язань за цим договором.

Пунктом 8.4 кредитного договору передбачено, що у разі, якщо Банк використовує своє право щодо вимоги в односторонньому порядку дострокового повернення повної суми заборгованості за цим договором, то він зобов`язаний у письмовій формі повідомити про це позичальника.

Відповідно до п.10.1 кредитного договору за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за цим договором, позичальник зобов`язаний сплачувати банку пеню в розмірі 0,2% від простроченої суми за кожен день прострочення.

Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, станом на 31.01.2018 року утворилась заборгованість, яка становить 235811,75 грн, з яких: заборгованість за кредитом 42310,82 грн, проценти за користування кредитом 48529,51 грн, пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом 89278,65 грн, пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом 55692,77 грн.

Крім того, 14.02.2013 року між сторонами укладено заяву-договір №8427/980/р щодо обслуговування на умовах пакету продуктів та послуг «лояльний»/«зарплатний плюс» в рамках договору щодо банківського обслуговування від 14.02.2013 (Договір 2). Відповідно до умов цього договору, позивач на підставі заяви відповідача про відкриття та обслуговування карткового рахунку з випуском картки відкрив на ім`я відповідача рахунок № НОМЕР_1 в національній валюті України та рахунок-1 № НОМЕР_2 в національній валюті України та рахунок-2 № НОМЕР_3 в національній валюті України.

Відповідно до п. 8.4 договору 2 передбачено встановлення відповідачу по картковому рахунку-2 відновлювальної кредитної лінії строком на два роки, максимальний розмір якого може становити 250000,00 грн, надання на умовах договору-2 кредитних коштів в межах ліміту кредитної лінії шляхом забезпечення можливості проведення відповідачем операцій з використанням картки понад залишок коштів по рахунку, а відповідач зобов`язався повернути позивачу кредит не пізніше кінцевого строку дії ліміту кредитної лінії, а також сплачувати позивачу мінімальний платіж, проценти за користування кредитом, комісії та штрафні санкції, інші, передбачені договором-2 та Тарифами банку по операціях з платіжними картками, платежі у порядку та в строки, передбачені цим договором.

Згідно з умовами договору-2 протягом строку дії ліміту кредитної лінії відповідач зобов`язаний сплачувати позивачу щомісячно, протягом 15 календарних днів (включно) з дати закінчення розрахункового періоду: мінімальний платіж, який складається з 8% від розміру загальної суми основного боргу (сума отриманого і не погашеного відповідачем кредиту за цим договором) та суми простроченої заборгованості за будь-якими платежами перед позивачем та суми нарахованих і не сплачених станом на розрахункову дату процентів за користування кредитом та несанкціонованого овердрафту.

Позивачем було виконано зобов`язання щодо надання відповідачу кредиту.

Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань за заявою -договором, станом на 31.01.2018 року утворилась заборгованість за договором -2 по картковому рахунку № НОМЕР_3 , яка становить 74168,70 грн., з яких: заборгованість за кредитом: 22500,00 грн, проценти за користування кредитом 30581,89 грн, заборгованість за несанкціонованим овердрафтом 2,76 грн, пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом 12370,31 грн, пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом 8713,74 грн.

Позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість, за кредитним договором №69#7 від 11.04.2013 року у розмірі 235811,75 грн, з яких: заборгованість за кредитом 42310,82 грн, проценти за користування кредитом 48529,51 грн, пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом 89278,65 грн, пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом 55692,77 грн. Заборгованість за заявою-договором №№8427 у розмірі 74168,70 грн., з яких: заборгованість за кредитом: 22500,00 грн, проценти за користування кредитом 30581,89 грн, заборгованість за несанкціонованим овердрафтом 2,76 грн, пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом 12370,31 грн, пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом 8713,74 грн. та судовий збір в сумі 4649, 71 грн.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 січня 2021 року позовні вимоги АТ «Сбербанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Сбербанк» заборгованість за кредитним договором №69#7 від 11.04.2013року за період з 11.04.2015 року по 10.04.2018 року у розмірі 63752,90 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом (тіло кредиту) в сумі 39403,27 грн та заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 24349,63 грн

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Сбербанк» судовий збір в сумі 956,29 грн .

В апеляційній скарзі представник АТ «Сбербанк» просить скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог АТ «СБЕРБАНК» щодо стягнення заборгованості процентів та пені за кредитним договором №69#7 від 11.04.2013р. та відмови у задоволенні вимог за заявою-договором №8427/980/р щодо обслуговування на умовах пакету продуктів та послуг «лояльний»/«зарплатний плюс» в рамках договору щодо банківського обслуговування від 14.02.2013р., та постановити рішення про задоволення у повному обсязі позовних вимог, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права.

В мотивування доводів апеляційної скарги зазначає, що Відповідно до умов Договору-2, Позивач на підставі заяви Відповідача про відкриття та обслуговування карткового рахунку з випуском картки відкрив на ім`я Відповідача карткові рахунки, Сторони визначили строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням платежів - щомісячно, у розмірі та строки, визначені у Кредитному договорі та графіку повернення кредиту і сплати процентів, а також строки сплати процентів за користування кредитом - щомісячно, одночасно з погашенням відповідної частини кредиту в строк, визначений графіком повернення кредиту та сплати процентів

Таким чином, відповідно до умов договору повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного черговогоплатежу. Оскільки останній платіж відповідачем було здійснено 09.01.2015 року, а банк звернувся з позовом до суду 16.03.2018 року, що свідчить про безпідставне застосування судом першої інстанції строку позовної давності .

Крім того, позичальником не виконано своє зобов`язання, передбачене п.2.5. Кредитного договору, щодо страхування. Ним не було здійснено оплату всіх страхових платежів за період дії Договору страхування від нещасного випадку №322233675 від 11 квітня 2013р. відповідно до Додатку 1 до Договору страхування.

Судом не взято до уваги, що п. 11.6 кредитного договору сторонами передбачено, що за будь-якими вимогами сторін, що випливають з даного договору, позовна давність встановлюється тривалістю у три роки., відповідно загальна позовна давність, що встановлена в один рік до вимог про стягнення неустойки збільшена за домовленістю сторін згідно ст.. 259 ЦК України.

Висновки суду першої інстанції щодо пропуску позовної давності за Заявою - Договором є помилковими, адже судом було визначено початок перебігу строків з дати підписання Договору, а саме з 14.02.2013 року, а не з дати зарахування коштів, як передбачено самою Заявою - договором. Право банку звернутися до суду із позовом про стягнення заборгованості виникло саме з червня 2015 року, Позивач звернувся до суду в березні 2018 р., тобто, сума заявлена до стягнення в рамках загального строку позовної давності.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача адвокат Колесник Д.Ю., зазначає, що рішення суду першої інстанції ухвалене відповідно до вимог норм матеріального та процесуального права, скаржник в апеляційній скарзі не навів достатніх підстав для його скасування чи зміни судом апеляційної інстанції, у зв`язку з чим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача Лаєнко П.П., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом встановлено, що 11.04.2013 між публічним акціонерним товариством «Дочірній банк Сбербанку Росії», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Сбербанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №69#7, відповідно до якого Банк надав, а відповідач отримав кредитні кошти на поточні потреби, в загальній сумі 49900,00 грн під 33% річних.

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти в сумі 49900 грн. на цілі значенні в пункті1.3 цього договору,а позичальник зобов`язується прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, та повернути Кредит банку а також сплатити проценти за користування договором, комісії, її штрафні санкції, її інші передбачені цим договором платежів з порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором, та виконати всі інші умови цього договору.

Згідно п. 1.2 тип процентної ставки, що застосовується за цим договором: фіксована процентна ставка. розмір фіксованої процентної ставки за користування кредитом складає 33% річних.

У п.1.4 зазначено, що детальний розпис загальної вартості платежів за цим договором, що включає в себе суму щомісячних платежів по поверненню кредиту, процентів, комісійних винагород інших супутніх платежів та розрахунку сукупної вартості кредиту і реальної процентної ставки, а також графік повернення кредиту визначається у цьому договорі в додатку № 1 до цього договору що є його невід`ємною частиною.

У п.6.9 договору зазаначено, що у випадку порушення( невиконання/ неналежного виконання) позичальником своїх зобов`язань, передбачених в п.2.5. Цього договору( щодо страхування життя, та працездатності), сторони погодили, що починаючи з першого календарного числа місяця, наступного за місяцем, в якому позичальником було порушено( не виконано/ неналежно виконано) будь-яке з зобов`язань, передбачених вп.2.5 цього договору, процентна ставка за користування кредитом встановлюється на рівні 35% річних. Зазначеним пунктом позичальник погоджує зміну процентної ставки, що не потребує укладення додаткової угоди між сторонами цього договору .

Пунктом 8.1 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язується щомісячно 11 числа, яке є розрахунковою датою, кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місцем укладення цього договору, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані Банком проценти ануїтетними платежами в сумі не менше 1723,05 грн. відповідно до графіка, кінцевим терміном повернення кредиту 10 квітня 2018 року.

Пунктом 8.3 кредитного договору передбачено, що Банк має право в односторонньому порядку вимагати від позичальника дострокового повернення повної суми заборгованості за цим договором, а також інші права, передбачені законодавством України та/або цим договором, у разі: затримання позичальником щонайменше на один календарний місяць сплати частини кредиту; перевищення повною сумою заборгованості за кредитом, суми кредиту, який підлягає поверненню більш як на 10 відсотків; істотного порушення позичальником будь-яких зобов`язань за цим договором.

Пунктом 8.4 кредитного договору передбачено, що у разі, якщо Банк використовує своє право щодо вимоги в односторонньому порядку дострокового повернення повної суми заборгованості за цим договором, то він зобов`язаний у письмовій формі повідомити про це позичальника.

Відповідно до п.10.1 кредитного договору за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за цим договором, позичальник зобов`язаний сплачувати банку пеню в розмірі 0,2% від простроченої суми за кожен день прострочення.

16.01.2017 на адресу відповідача ОСОБА_1 направлено повідомлення - вимога щодо повернення повної суми заборгованості за кредитним договром № №69#7 від 11.04.2013 року, яка станом на 12.01.2017 року становила 156 807, 09 грн.

У зв`язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору станом на 31.01.2018 року утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 235811,75 грн, з яких: заборгованість за кредитом 42310,82 грн, проценти за користування кредитом 48529,51 грн, пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом 89278,65 грн, пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом 55692,77 грн.

Крім того, 14.02.2013 року між публічним акціонерним товариством «Дочірній банк Сбербанку Росії», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Сбербанк» та ОСОБА_1 укладено заяву-договір №8427/980/р щодо обслуговування на умовах пакету продуктів та послуг «лояльний»/«зарплатний плюс» в рамках договору щодо банківського обслуговування від 14.02.2013 року(Договір 2). Відповідно до умов якого, позивач на підставі заяви відповідача про відкриття та обслуговування карткового рахунку з випуском картки відкрив на ім`я відповідача рахунок № НОМЕР_1 в національній валюті України та рахунок-1 № НОМЕР_2 в національній валюті України та рахунок-2 № НОМЕР_3 в національній валюті України.

Відповідно до п. 8.4 договору 2 передбачено встановлення відповідачу по картковому рахунку-2 відновлювальної кредитної лінії строком на два роки, максимальний розмір якого може становити 250000,00 грн, надання на умовах договору-2 кредитних коштів в межах ліміту кредитної лінії шляхом забезпечення можливості проведення відповідачем операцій з використанням картки понад залишок коштів по рахунку, а відповідач зобов`язався повернути позивачу кредит не пізніше кінцевого строку дії ліміту кредитної лінії, а також сплачувати позивачу мінімальний платіж, проценти за користування кредитом, комісії та штрафні санкції, інші, передбачені договором-2 та Тарифами банку по операціях з платіжними картками, платежі у порядку та в строки, передбачені цим договором.

Згідно з умовами договору-2 протягом строку дії ліміту кредитної лінії відповідач зобов`язаний сплачувати позивачу щомісячно, протягом 15 календарних днів (включно) з дати закінчення розрахункового періоду: мінімальний платіж, який складається з 8% від розміру загальної суми основного боргу (сума отриманого і не погашеного відповідачем кредиту за цим договором) та суми простроченої заборгованості за будь-якими платежами перед позивачем та суми нарахованих і не сплачених станом на розрахункову дату процентів за користування кредитом та несанкціонованого овердрафту.

Пунктом 11.2 договору-2 передбачено, що договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором-2.

Станом на 31.01.2018 року загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за договоро-2 (по картковому рахунку № НОМЕР_3 ) складає 74168,70 грн, з яких: заборгованість за кредитом: 22500,00 грн, проценти за користування кредитом 30581,89 грн, заборгованість за несанкціонованим овердрафтом 2,76 грн, пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом 12370,31 грн, пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом 8713,74 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ «Сбербанк» та стягуючи заборгованість за кредитним договором №69#7 за період з 11.05.2013 року по 11.03.2015 року, суд першої інстанції виходив з того, що остання транзакція грошових коштів, наданих відповідачем відбулась 17.03.2015 року, а позивач звернувся до суду з позовом 16 березня 2018 року, тобто з пропуском строку позовної давності, за заявою відповідача застосував строк позовної давності як до суми заборгованості за кредитним договором так і до вимог про стягнення неустойки. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, щодо стягнення заборгованості за заявою-договором №8427/980/р щодо обслуговування на умовах пакету продуктів та послуг «Універсальний» в рамках договору щодо банківського обслуговування, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся з позовними вимогами поза межами строку позовної давності.

Колегія не може погодитись в повній мірі з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом.

ЄСПЛ зауважує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли би бути ущемлені у разі, якщо би було передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу» (див. mutatis mutandis рішення у справах «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20 вересня 2011 року («OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia», заява № 14902/04, § 570), «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року («Stubbings and Others v. the United Kingdom», заяви № 22083/93 і № 22095/93, § 51)).

Частина четверта статті 267 ЦК України визначає, що поза межами позовної давності вимоги задовольнятися не можуть, і сплив цього строку є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

Позичальник зобов`язався щомісячно «11» числа, яке є розрахунковою датою, кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місцем укладення цього договору, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані Банком проценти ануїтетними платежами в сумі не менше 1723,05 грн. відповідно до графіка, кінцевим терміном повернення кредиту 10 квітня 2018 року (п.8.1).

Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідачки повернути борг частинами, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачкою терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачкою обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Такий підхід відповідає правовій позиції, сформульованій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12. Аналогічні висновки були сформульовані Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13, від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14, від 12 листопада 2014 року у справі № 6-167цс14, від 3 червня 2015 року у справі № 6-31цс15, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16 і від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16.

Отже, оскільки за умовами договору відповідач мав виконувати зобов`язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів 11 числа кожного місяця впродовж строку кредитування, перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. А тому встановлення строку кредитування у договорі, який передбачає внесення позичальницею щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальниці розміру щомісячних платежів.

Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення.

Відповідно до виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 , остання транзакція грошових коштів, наданих відповідачем за Кредитним договором №69#7 від 11 квітня 2013 року, відбулась 17.03.2015 року. Будь-якого подальшого внесення коштів в рахунок погашення заборгованості позичальником здійснено не було. (а.с. 19).

Позивач звернувся до суду з позовом 16 березня 2018 року (а.с.43), тобто в межах строку позовної давності, у зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про стягнення заборгованості за кредитним договором за період з 11.05.2013 року по 11.03.2015 року та застосував до спірних правовідносин позовну давність.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №69#7 від 11 квітня 2013 року у розмірі 42 310, 82 грн..

Крім того, звертаючись з позовом позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за процентами за користування кредитом в сумі 48 529, 51 грн.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за процентами за користування кредитом, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано достатніх та допустимих доказів невиконання відповідачем п. 2.5 договору.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За приписами ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитним договором може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язань. Штрафом є неустойка,що обчисляється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п.1 2. Кредитного договору тип процентної ставки, що застосовується за цим договором: фіксована процентна ставка. розмір фіксованої процентної ставки за користування кредитом складає 33% річних.

У п.6.9 договору зазаначено, що у випадку порушення( невиконання/ неналежного виконання) позичальником своїх зобов`язань, передбачених в п.2.5. Цього договору( щодо страхування життя, та працездатності), сторони погодили, що починаючи з першого календарного числа місяця, наступного за місяцем, в якому позичальником було порушено( не виконано/ неналежно виконано) будь-яке з зобов`язань, передбачених вп.2.5 цього договору, процентна ставка за користування кредитом встановлюється на рівні 35% річних. Зазначеним пунктом позичальник погоджує зміну процентної ставки, що не потребує укладення додаткової угоди між сторонами цього договору .

Пунктом 2.5 визначено, що позичальник повинен застрахувати свої життя, здоров`я та працездатність в страховій компанії, яка повірена банком та відповідає вимогам Банку, на користь та на погоджених з банком умовах на строк до 10 квітня 2018 року.

В матеріалах справи наявний договір страхування №322233675 від 11.04.2013 року, укладеного між ПрАТ «АСК «Інго Україна» та відповідачем ОСОБА_1 , позивач за вказаним договором значиться вигодо набувачем.

Відповідно до п. 14.2.2 страхувальник зобов`язаний вносити страхову премію в розмірах і в строки передбачені договором, зазначеного в додатку №1 до договору страхування № 322233675 від 11.04.2015 року, однак в матеріалах справи наявне лише платіжне доручення по сплаті першого періоду страхування з 11.04.2013 по 10.04.2014 р., на суму 249,50 грн. (а.с. 243).

Таким чином, колегією суддів встановлено, що позичальник не виконує своє зобов`язання, передбачене п.2.5 кредитного договору щодо страхування, страхові платежі за період з 11.04.2013 року не здійснені.

Кредитним договором передбачено фіксовану процентну ставку, розмір якої визначено в п.1.2 та п.6.9 кредитного договору. Тобто, встановлення процентної ставки в розмірі 35% річних не є односторонньою зміною процентної ставки, а є ставкою, яка погоджена сторонами в кредитному договорі, зокрема у п.6.9.договору.

Оскільки, позичальник не виконує своє зобов`язання, передбачене п.2.5 кредитного договору, позивачем правомірно, відповідно до умов договору, нараховано відсотки, виходячи з розміру 35 % річних.

Посилання представника відповідача адвоката Колесника Д.Ю. у відзиві, на те, що направлення повідомлення вимоги від 16.01.2017 року № 463/3/18-3 про дострокове повернення коштів, позивачем змінено строк виконання основного забов`язання, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для стягнення процентів, не заслуговують на увагу,з огляду на наступне.

Пунктом 8.3 кредитного договору передбачено, що банк має право в односторонньому порядку вимагати від позичальника дострокового повернення повної суми заборгованості за цим договором. У разі якщо банк використовує своє право щодо вимоги в односторонньому порядку дострокового повернення повної суми заборгованості за цим договором, то він зобов`язаний в письмовій формі повідомити про це позичальника (пункти 8.4 кредитних договорів).

16.01.2017 на адресу відповідача ОСОБА_1 направлено повідомлення - вимога щодо повернення повної суми заборгованості за кредитним договором №69#7 від 11.04.2013 року, яка станом на 12.01.2017 року становила 156 807, 09 грн.

Відповідно до умов п. 8.5. кредитного договору позичальник у разі отримання від банку письмової вимоги про дострокове повернення повної суми заборгованості, яка вказана в такій вимозі, зобов`язаний здійснити усі платежі на користь банку в строк не пізніше 30 календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу банку.

Сторонами було погоджено усі умови договору та погоджено дату з якої починається відлік тридцяти денного строку, тобто дата отримання відповідачем вимоги про повернення кредиту.

Враховуючи, що відповідачем не було отримано повідомлення - вимоги Банку від 16.01.2017 року, тому факт визнання дострокового припинення договірних відносин не настав, що не позбавляє Банк нараховувати відсотки, та пеню після 16.01.2017 року.

В даній справі правове значення для правильного вирішення спору має не лише встановлення факту відправлення банком такого повідомлення боржнику, а і фактичного повідомлення боржника про наявність такої вимоги, оскільки для не повідомленої особи (для відома якої така вимога не доведена) обов`язок виконати таку вимогу виникнути не може.

Такий висновок узгоджується з висновком викладеним у постанові Великої палати Верховного суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц.

Відповідно до п. 11.6 кредитного договору сторонами передбачено, що за будь-якими вимогами сторін, що випливають з даного договору, позовна давність встановлюється тривалістю у три роки., відповідно загальна позовна давність, що встановлена в один рік до вимог про стягнення неустойки збільшена за домовленістю сторін згідно ст.. 259 ЦК України.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №69#7 від 11.04.2013 року, яка складається з заборгованості за процентами за користування кредитом- 48 529, 51 грн., пені за просточення повернення заборгованості за кредитом 89278,65 грн, пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом 55692,77 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ «Сбербанк» в частині стягнення заборгованості за договором №8427/980/р щодо обслуговування на умовах пакету продуктів та послуг «лояльний»/«зарплатний плюс» в рамках договору щодо банківського обслуговування від 14.02.2013року, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущений трирічний строк позовної давності звернення до суду із позовом в частині вимог за Договором-2 .

Як вбачається з матеріалів справи 14.02.2013 року між сторонами була укладена заява-договір №8427/980/р щодо обслуговування на умовах пакету продуктів та послуг «лояльний»/«зарплатний плюс» в рамках договору щодо банківського обслуговування від 14.02.2013 (Договір 2).

Відповідно до умов цього договору, позивач на підставі заяви відповідача про відкриття та обслуговування карткового рахунку з випуском картки відкрив на ім`я відповідача рахунок № НОМЕР_1 в національній валюті України та рахунок-1 № НОМЕР_2 в національній валюті України та рахунок-2 № НОМЕР_3 в національній валюті України.

Згідно п. 9.1. з умовами договору-2 протягом строку дії ліміту кредитної лінії відповідач зобов`язаний сплачувати позивачу щомісячно, протягом 15 календарних днів (включно) з дати закінчення розрахункового періоду: мінімальний платіж, який складається з 8% від розміру загальної суми основного боргу (сума отриманого і не погашеного відповідачем кредиту за цим договором) та суми простроченої заборгованості за будь-якими платежами перед позивачем та суми нарахованих і не сплачених станом на розрахункову дату процентів за користування кредитом та несанкціонованого овердрафту.

Відповідно до п. 8.4 договору 2 передбачено встановлення відповідачу по картковому рахунку-2 відновлювальної кредитної лінії строком на два роки, максимальний розмір якого може становити 250000,00 грн, надання на умовах договору-2 кредитних коштів в межах ліміту кредитної лінії шляхом забезпечення можливості проведення відповідачем операцій з використанням картки понад залишок коштів по рахунку, а відповідач зобов`язався повернути позивачу кредит не пізніше кінцевого строку дії ліміту кредитної лінії, а також сплачувати позивачу мінімальний платіж, проценти за користування кредитом, комісії та штрафні санкції, інші, передбачені договором-2 та Тарифами банку по операціях з платіжними картками, платежі у порядку та в строки, передбачені цим договором.

Згідно з умовами договору-2 протягом строку дії ліміту кредитної лінії відповідач зобов`язаний сплачувати позивачу щомісячно, протягом 15 календарних днів (включно) з дати закінчення розрахункового періоду: мінімальний платіж, який складається з 8% від розміру загальної суми основного боргу (сума отриманого і не погашеного відповідачем кредиту за цим договором) та суми простроченої заборгованості за будь-якими платежами перед позивачем та суми нарахованих і не сплачених станом на розрахункову дату процентів за користування кредитом та несанкціонованого овердрафту.

Пунктом 11.2 договору-2 передбачено, що договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором-2.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

Як вбачається з матеріалів справи враховуючи, що заява-договір №8427/980/р щодо обслуговування на умовах пакету продуктів та послуг «лояльний»/«зарплатний плюс» в рамках договору щодо банківського обслуговування був укладений між сторонами 14.02.2013 року, строк дії, визначений ним у два роки, сплив 14.02.2015 року, а з позовною заявою акціонерне товариство «Сбербанк» звернулося 16.03.2018року, тобто після спливу позовної давності.

Разом з цим, представник відповідача- адвокат Колесник Д.Ю,, у відзиві на позовну заяву заявив клопотання про застосування строків позовної давності, щодо вимог про стягнення заборгованості за умовами Заяви-договору від 14.02.2013 року, посилаючись на те, що строк дії договору-2, визначений умовами п. 8.4, сплив 14 лютого 2015 року (а.с. 83).

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо звернення ПАТ «Сбербанк» поза межами строку позовної давності, який сплив 14.02.2018 року.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що для розрахунку строків має значення саме перше зарахування заробітної плати клієнта на картковий рахунок -1, а також дата видачі кредиту, колегія суддів до уваги не бере, оскільки відповідно до п. 11.2 заява-договір набуває чинності з моменту її підписання обома сторонами, а не з моменту зарахування коштів, як стверджує позивач.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду, на підставі п.1, п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків та пені за кредитним договором №69#7 від 11.04.2013 року,з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення цих позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 3537, 17 грн., та витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 5 305, 75 грн., що в сумі становить 8842, 92 грн.

Керуючись ст. ст.. 367, 369, 374, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «СБЕРБАНК» - задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 січня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства «СБЕРБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Сбербанк» заборгованість за кредитним договором №69#7 від 11.04.2013 року яка станом 31.01.2018 року становить 235 811 грн., 70 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом (тіло кредиту) в сумі 42 310,82 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 48529,51 грн ., пені за прострочення повернення заборгованості за кредитом в сумі 89 278,65 грн., пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом в сумі 55 692, 77 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Сбербанк» витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в сумі 8842, 92 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 02 серпня 2021 року.

Головуючий:

Судді: