Справа № 447/1092/21 Головуючий у 1 інстанції: Данилів О.І.
Провадження № 22-ц/811/2652/21 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Симець В.І.

з участю: ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львовіцивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 22 червня 2021 року,-

ВСТАНОВИВ:

у квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Новороздільської міської ради Львівської області, третя особа Новороздільська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його сестра ОСОБА_3 , про що йому стало відомо лише 16 листопада 2020 року з відповіді Головного управління національної поліції у Львівській області. Оскільки за життя сестри у них були дуже складні відносини, близько семи років назад вони припинили спілкування після того, як сестра продала квартиру, в якій проживала, що на той момент була спірною, та виїхала у невідомому напрямку. Стверджує, що намагався розшукати сестру, з приводу чого звертався до правоохоронних органів, від яких отримав інформацію про те, що її місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , однак не мав можливості самостійно поїхати та перевірити дану інформацію у зв`язку з поганим самопочуттям через перенесений у 2018 році інфаркт та запровадження з 12 березня 2020 року на території України карантину, що значно ускладнило йому пошуки сестри. Зазначає, що після звістки про смерть сестри стан його здоров`я погіршився, внаслідок чого він змушений був пройти курс лікування, а після виписки з лікарні збирав документи, необхідні для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Вказує, що 19 лютого 2021 року звернувся до Новороздільської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті сестри, ОСОБА_3 , однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини. Вважає, що пропустив строк на прийняття спадщини з поважних причин, а оскільки він є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , то суд може визначити йому додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини. З наведених підстав просить визначити йому додатковий строк в два місяці для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 22 червня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду оскаржила представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 , в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи. Апелянт стверджує, що 12 лютого 2018 року ОСОБА_1 переніс лакулярний інфаркт мозку, після чого він постійно перебуває під наглядом лікарів, йому протипоказані будь-які хвилювання, фізичні та психологічні перенавантаження, необхідно постійно приймати медичні препарати для підтримання роботи серця та всієї судинної системи, а оскільки він є людиною похилого віку, перенесений інфаркт дав ускладнення на весь організм та на часткове відновлення після цієї хвороби йому знадобилося більше двох років посиленого тривалого лікування. Зазначає, що судом не в повній мірі досліджено та неналежно надано правову оцінку усім обставинам справи в сукупності, зокрема, поважності причини пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, а саме: перенесеній позивачем тяжкої тривалої хвороби, необізнаності про факт смерті сестри, наявності карантинних обмежень у пересуванні громадським транспортом по території України у зв`язку з небезпекою поширення коронавірусної інфекції. Вищезазначені обставини в сукупності є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини, пов`язані з об`єктивними, непереборними істотними труднощами для спадкоємця на вчинення ним дій, необхідних для прийняття спадщини. Просить врахувати відсутність заперечень з боку відповідача щодо задоволення позову. Вважає, що судом першої інстанції не застосовано правові висновки Верховного Суду в аналогічних справах, які є обов`язковими для застосування. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів належними та допустимими доказами поважність причин пропуску пропуску строку для подання ним до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 19.01.2021р., вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища вбачається, що прізвище померлої ОСОБА_3 до реєстрації шлюбу зазначено « ОСОБА_5 », після реєстрації розірвання шлюбу прізвище значиться « ОСОБА_6 ».

Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст. 126,133,135 Сімейного Кодексу України підтверджується, що батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_8 (батько) та ОСОБА_9 (матір).

Згідно посвідки про народження, батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зазначено: батько - ОСОБА_8 , мати ОСОБА_9 . /а.с.44/.

На підставі поданих документів суд першої інстанції вірно встановив, що позивач ОСОБА_1 є рідним братом померлої ОСОБА_3 .

19 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Новороздільської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті сестри ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою Новороздільської державної нотаріальної контори № 179/02-31 від 19.03.2021 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на будь-яке спадкове майно після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , у зв`язку з пропуском встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини, так як не був зареєстрований зі спадкодавцем за однією адресою на день відкриття спадщини.

Судом встановлено, що спадкоємець ОСОБА_1 на день відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, згідно паспортних даних, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 на момент смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , а відтак не прийняв спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України).

Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Аналізуючи викладені вище норми права, слід дійти висновку, що право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який на день смерті спадкодавця постійно з ним не проживав, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У випадку, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Аналогічні роз`яснення викладені в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування».

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17, провадження № 61-41480св18.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку, визначеного ст. 1270 ЦК України, для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, суд повинен дати об`єктивну оцінку тим обставинам, на які покликається позивач.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , відповідно останнім днем подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 є ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Позивач ОСОБА_1 на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем ОСОБА_4 та у встановлений законом шестимісячний строк, а саме, до 09.08.2020 року, не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

У позовній заяві позивач стверджує про те, що з сестрою у нього були дуже складні відносини і вони припинили спілкування близько 7 років назад, після того, як вона продала квартиру, яка на той час була спірною, в якій вона проживала і після цього виїхала у невідомому напрямку.

З матеріалів справи вбачається, що у 2018 році у позивача стався інфаркт головного мозку, після перенесеного інфаркту дуже погано себе почував, не мав можливості самостійно розшукати свою сестру, і з приводу встановлення її місця перебування у 2019 році позивач звернувся до правоохоронних органів, на що отримав відповідь, в якій було зазначено, що ОСОБА_4 станом на 07.08.2015 року зареєстрована за адресом: АДРЕСА_1 .

З метою розшукати сестру, повторно звернувся до правоохоронних органів, на що 16 листопада 2020 року отримав відповідь із Головного управління Національної Поліції , із змісту якої дізнався, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стан здоров`я позивача знову погіршився, у зв`язку з чим з 18.11.2020 року по 04.12.2020 року перебував на лікуванні в КНП КЛШМД м. Львова, що стверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №28835, з якої вбачається, що позивачу було призначено лікування: медикаментозне та операційне, зокрема, 26.11.2021 резекція шлунка за Більрот ІІ; дренування черевної порожнини.

Поважність причини пропуску шестимісячного строку на подання заяви про прийняття спадщини позивач обгрунтовує поширенням коронавірусної інфекції на території України, у зв`язку з чим було запроваджено карантин, який тривав весь рік, і він як людина похилого віку та в силу перенесених захворювань (у 2018 та 2020 році) знаходився у групі ризику, а тому не мав можливості знайти сестру чи дізнатись про її смерть, що, на думку апелянта, безпідставно не врахував суд першої інстанції.

17 березня 2020 року Верховна Рада прийняла Закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (CОVID-19)», яким, серед іншого, відносить карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України, до переліку форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Згідно із даним законом, з дня оголошення карантину зупиняється перебіг строків звернення за отриманням адміністративних та інших послуг та строків надання цих послуг, визначених законом. Від дня припинення карантину перебіг цих строків продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення. Положень щодо поширення дій цього Закону на вчинення нотаріальних дій, зокрема й тих, що пов`язані з можливим пропуском передбачених законодавством строків, немає.

Отже, враховуючи, що з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 запроваджені протиепідемічні заходи (які продовжувалися відповідно до постанов від 20.05.2020 № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 22.07.2020 № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2») з 12.03.2020 до 31.08.2020 в Україні запроваджено карантин. Внаслідок карантинних обмежень зупинився рух громадського транспорту, обмежувалось пересування громадян та вводилось ряд інших обмежень.

Листом Міністерства юстиції України від 17 березня 2020 року № 1534/19.5/32-20 «Щодо організації роботи державних нотаріальних контор та приватних нотаріусів на час дії карантину» було рекомендовано державним та приватним нотаріусам обмежити прийом громадян та вчиняти лише невідкладні нотаріальні дії.

Таким чином апеляційним судом враховано обмеження, які діяли з 12 березня 2020 року по 31 серпня 2020 року в Україні у зв`язку із запровадженням карантину, внаслідок чого було обмежено прийом громадян державними нотаріальними конторами й приватними нотаріусами.

Необхідність дотримання карантинних обмежень і запобігання зараженню й поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) створили позивачу перешкоди у тому, щоб своєчасно подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті матері.

Після отриманої 16 листопада 2020 року інформації про смерть сестри, стан здоров`я позивача погіршився, у зв`язку з чим з 18.11.2020 року по 04.12.2020 року перебував на лікуванні в КНП КЛШМД м. Львова, що стверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №28835. Із даної виписки вбачається, що позивачу було призначено лікування: медикаментозне та операційне, зокрема 26.11.2021 резекція шлунка за Більрот ІІ; дренування черевної порожнини. За лікувальними рекомендаціями лікаря позивачу рекомендовано нагляд хірурга, невропатолога та сімейного лікаря за місцем проживання, спостереження судинного хірурга та обмеження фізичних навантажень упродовж місяця.

Хоча сам по собі факт незнання про смерть спадкодавця не свідчить про поважність причин пропуску зазначеного строку, проте стан здоров`я після перенесеного позивачем інфаркту головного мозку ГПМК у лютому 2018 році, виразкова хвороба дванадцятипалої кишки, ускладненої кровотечою, атеросклеротичний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба ІІ ступеню 3 стадії з дуже високим ризиком, атеросклероз судин нижніх кінцівок, оклюзія стегнової артерії, критичний стеноз дистальних відділів гомілкових артерій, хронічна ішемія нижніх кінцівок ІІ ст., на думку колегії суддів, свідчить про тривалу хворобу спадкоємця, у зв`язку з чим він не мав фізичної можливості подати заяву про прийняття спадщиниу строк, передбачений статтею 1270 ЦК України, за місцем знаходження спадкового майна (Новий Розділ) відмінного за місцем проживання спадкоємця (м. Львів).

Отже, незадовільний стан здоров`я позивача, що обмежував його фізичні можливості, є саме тією непереборною обставиною, що виникла незалежно від його волі, пов`язана з істотними труднощами для вчинення дій щодо прийняття спадщини, а саме, подання позивачем до нотаріальної контори протягом шести місяців заяви про прийняття спадщини.

Крім того, запроваджений на всій території України карантин з метою запобігання поширенню на території України вірусу COVID-19, також обмежив дії спадкоємця та його можливість своєчасно подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає позов підставним, оскільки пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 пов`язаний з об`єктивними, непереборними, істотними для спадкоємця труднощами на вчинення цих дій, а саме, у зв`язку з оголошенням з 12 березня 2020 року карантину на території України, припиненням міжміського сполучення по всій території України, тривала хвороба спадкоємця, вважає зазначені позивачем причини пропуску строку для подання ним заяви про прийняття спадщини поважними, а відтак позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення, і позивачу слід визначити додатковий строк терміном два місяці для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин,що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 22 червня 2021 року скасувати та ухвалити постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк терміном два місяці для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 11 листопада 2021 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк