Справа №173/506/21
Провадження №2/173/474/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2021 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого судді Петрюк Т.М.

при секретареві Рудовій Л.В

за участю представників позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2

представника третьої особи Кваші О.М

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами спрощеного провадження, в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Верхньодніпровський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про звільнення від заборгованості по сплаті аліментів ,-

ВСТАНОВИВ:

17.03.2021 року до суду звернувся позивач ОСОБА_3 , з позовом про звільнення від заборгованості по сплаті аліментів до відповідача ОСОБА_4

31.03.2021 року надійшла довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи.

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01.04.2021 року відкрите провадження у справі. Справа призначена до розгляду за правилами спрощеного провадження з викликом сторін на 18.05.2021 року.

12.05.2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

18.05.2021 року в судовому засіданні оголошена перерва до 22.07.2021 року. В якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучено Верхньодніпровський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)

Згідно поданої позовної заяви позивач просить звільнити його частково від сплати заборгованості по аліментам в розмірі 24710.09 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з 2014 року з нього стягуються аліменти на малолітню дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно. Починаючи з липня 2014 року ним частково, не в повному обсязі, сплачувались аліменти.

Він звернувся до виконавчої служби з приводу надання йому інформації щодо розрахунку заборгованості по аліментам. Відповідно до наданого розрахунку його заборгованість станом на 31.01.2021 року складає 73 845.15 грн. Але з даною заборгованістю він не згоден з наступних підстав.

По перше він сплачував аліменти на утримання доньки у вигляді переказу на банківську картку відповідача, але не завжди, коли перераховував гроші вказував в графі «призначення платежу» слово «аліменти». Він просив відповідача списати йому ті суми, які він відрахував на картку, для цього звернувся до виконавчої служби із відповідною заявою. Відповідач зробила виписку із свого рахунку і відмітила ті суми які він переводив їй як аліменти на утримання дитини, але до виконавчої служби так і не звернулась. Так при розрахунку заборгованості із аліментів виконавчою службою були не враховані сплачені ним грошові кошти в сумі 7 035.09 грн.

Крім того в травні 2019 року він отримав побутову травму, був прооперований, тому на час лікування він не міг працювати, а також в зв`язку з карантином аліменти сплачував не в повному обсязі. Він проходив курс реабілітації після операції, що в свою чергу потребує матеріальних затрат тому на той період сплачувати аліменти в повному розмірі для нього стало непосильним тягарем і він не в змозі був його виконати. В зв`язку з чим просить частково звільнити його від суми заборгованості з аліментів за 2019 рік в розмірі 17 675.00 грн., що й стало підставою звернення до суду.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали в повному об`ємі давши пояснення фактично установлені матеріалами справи.

Відповідач згідно відзиву на позовну заяву у задоволенні позовних вимог просила відмовити посилаючись на те, що вона зверталась до виконавчої служби щодо зарахування коштів, перерахованих їй позивачем на утримання дитини. За її заявами було зараховано 7005.00 грн. Не зараховані суми складають від 5 до 10 грн., але дані суми не можуть бути зараховані як аліменти, оскільки мають призначення як комісія при перерахуванні коштів банківською установою. Також вважає, що надані відповідачем медичні документи не надають можливості встановити, що відповідач мав тяжке захворювання. Крім того відповідач не надав чеки, які б підтвердили його затрати на лікування та не надав докази того, що він був обмежений у працевлаштуванні, тому аргументи позивача щодо часткового звільнення від сплати аліментів не підтверджуються належною доказовою базою.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, представник Верхньодніпровського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в судовому засіданні пояснила, що на даний час проведений перерахунок заборгованості позивача відповідно до підтверджених ним сплачених сум на утримання дитини і заборгованість позивача зі сплати аліментів на даний час зменшена, тому просить врахувати дану обставину при ухваленні рішення.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст заявлених позовних вимог, заслухавши учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі.

В період шлюбу у сторін народилася донька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з 2014 року з позивача стягуються аліменти на малолітню дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно.

Позивач зазначає, що починаючи з липня 2014 року ним частково, не в повному обсязі сплачувались аліменти.

Позивач звернувся до виконавчої служби з приводу надання йому інформації щодо розрахунку заборгованості по аліментам. Відповідно до наданого розрахунку заборгованість позивача зі сплати аліментів станом на 31.01.2021 року складає 73 845.15 грн. Але з даною заборгованістю позивач не згоден за тими підставами, що він сплачував аліменти на утримання доньки у вигляді переказу на банківську картку відповідача, але не завжди, коли перераховував гроші вказував в графі «призначення платежу» слово «аліменти». Він просив відповідача списати йому ті суми, які він відрахував на картку, для цього звернувся до виконавчої служби із відповідною заявою. Відповідач зробила виписку із свого рахунку і відмітила ті суми які він переводив їй як аліменти на утримання дитини, але до виконавчої служби з приводу перерахунку заборгованості не звернулась. Так при розрахунку заборгованості із аліментів виконавчою службою були не враховані грошові кошти в сумі 7 035.09 грн.

Крім того, в травні 2019 року позивач отримав побутову травму, був прооперований, тому на час лікування він не міг працювати, а також в зв`язку з карантином аліменти сплачував не в повному обсязі. Він проходив курс реабілітації після операції, що в свою чергу потребує матеріальних затрат тому на той період сплачувати аліменти в повному розмірі для нього стало непосильним тягарем і він не в змозі був його виконати. В зв`язку з чим просить частково звільнити його від суми заборгованості за 2019 рік в розмірі 17 675.00 грн.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. 1 ст. 8 ЗУ « Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч. 1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення. Максимально можливого урахування інтересів дітей.

Перевіряючи доводи позивача щодо не зарахування державним виконавцем сплачених ним сум в рахунок аліментів в сумі 7035.09 грн., за 2017-2020 роки суд виходить з наступного.

Третьою особою наданий розрахунок заборгованості зі сплати аліментів позивача з якого вбачається, що станом на 30.06.2021 року розмір заборгованості складає 61 868.51 грн. При цьому судом перевірено зарахування сум аліментів, на які посилався позивач, як не зараховані. Судом встановлено. що ці грошові кошти зараховані державним виконавцем при визначенні розміру заборгованості позивача зі сплати аліментів, за виключенням сум від 5 до 10 грн. При цьому суд погоджується з доводами відповідача, що вказані суми складали не аліменти, а комісію банку при переведенні грошових коштів.

Тому підстав для зменшення розміру заборгованості зі сплати аліментів за 2017-2020 рік на суму 7035.09 грн., суд не вбачає і у задоволенні вимог в цій частині вважає за потрібне відмовити.

Вирішуючи вимоги про звільнення позивача від сплати заборгованості за 2019 рік в сумі 17675.00 грн., в зв`язку із хворобою, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України - За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Згідно наданих позивачем медичних документів вбачається, що в період з 21.01.2019 року по 25.04.2019 рік та з 14.03.2019 року по 15.04.2019 рік позивач проходив стаціонарне лікування з діагнозом: закритий перелом-вивих лівого г/стопного сустава.

Таким чином наявність захворювання позивача підтверджується медичними документами встановленої форми. Позивач проходив стаціонарне лікування. Відповідно не міг працювати в даний період. При цьому перелом г/стопного сустава сам по собі обмежує особу в русі та позбавляє можливості працювати. Таким чином суд вважає дану хворобу тяжкою, та такою що мала наслідком створення перешкоди позивачеві у праці та отриманні прибутку.

На підставі чого суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового звільнення позивача від сплати аліментів за даний період.

Вирішуючи питання в якому розмірі позивач підлягає звільненню від заборгованості від сплати аліментів в зв`язку з хворобою, суд враховує тяжкість захворювання. Період, протягом якого позивач перебував на лікуванні та приходить до висновку про можливість звільнення позивача від сплати аліментів на користь відповідачки в сумі 8000.00 грн. Оскільки відповідачем не надано доказів того чи отримував він будь-які прибутки протягом даного періоду, які були його затрати в зв`язку з лікуванням та подальшою реабілітацією.

Доводи представника позивача ОСОБА_2 , що державним виконавцем не проведено перерахунку розміру аліментів, що підлягали стягненню з позивача за 2015 рік, виходячи із його заробітку, та що не скасований арешт належного йому майна, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки не відносяться до предмету спору. І дані питання вирішуються шляхом оскарження дій держаного виконавця.

Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового забору в сумі 908.00 грн., суд вважає за можливе покласти на позивача оскільки увалюється рішення про часткове скасування заборгованості з аліментів не з вини відповідача, а виходячи з об`єктивних обставин і має наслідком погіршення прав та майнових інтересів дитини сторін.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Верхньодніпровський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про звільнення від заборгованості по сплаті аліментів - задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , від сплати заборгованості про сплаті аліментів, стягуваних за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2013 року, на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , на утримання доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за 2019 рік в сумі 8000.00 (вісім тисяч) грн.

В задоволені решти вимог - відмовити

Понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908.00 грн., покласти на позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлений 27.07.2021 року

Суддя Петрюк Т.М.

Направлене до ЄДРСР 29.07.2021 року

Дата набрання законної сили: 27.08.2021 року