Справа № 464/5031/21
пр.№ 2/464/1465/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.11.2021 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

суддя Тімченко О.В.

справа № 464/5031/21

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

вимоги: розірвання шлюбу

Обставини справи

Позивач звернувся до Сихівського районного суду м.Львова із позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 22 серпня 2018 року, покликаючись на припинення сімейних стосунків.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями таку передано на розгляд судді Тімченко О.В.

Ухвалою суду від 26 серпня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторони проти такого порядку розгляду справи не заперечили.

Відповідач не погоджується на розірвання шлюбу та просить у позові відмовити. Вважає розірвання шлюбу недоцільним, адже одружені лише 3 роки, їх малолітній дочці потрібна повноцінна сім`я, на бажання чоловіка впливає оточення. Просить надати час на примирення стоком 12 місяців. Указане викладено у відзиві на позов.

Позивач у відповіді на відзив зазначив, що між ними постійно виникали сварки, свідком яких нерідко ставала дитина, що негативно впливало на її психічний стан, спричиняючи душевні страждання. Саме тому проживають окремо. Просить позов задоволити без надання часу на примирення.

Відповідач у запереченні не погоджується із аргументами позивача, бажає щоб у них з дочкою була повноцінна сім`я.

Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Мотиви та висновки суду

Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану (ст.21 СК України).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 22 серпня 2018 року у Залізничному районному у місті Львові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 252. У шлюбі мають малолітню дитину 2019 року народження.

Указане підтверджується: свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 22 серпня 2018 року; свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 09 квітня 2019 року.

Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України).

У ч.3 ст.105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу - позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ст.112 СК України).

Згідно зі ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Позивач у позові покликається, що, окрім спільної дитини, з відповідачем нічого не пов`язує, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків та проживають окремо. Шлюбно-сімейні відносини між ними припинені, а шлюб існує формально. Намагання зберегти сім`ю не допомогло. Мають протилежні погляди на життя, різне відношення до сім`ї та подружніх обов`язків, що у подальшому призвело до втрати взаєморозуміння та почуття любові. За таких обставин спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме його інтересам та дитини.

Наведені вище норми закону дають підставу для висновку, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності згоди чоловіка чи жінки на такий союз не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб, не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах.

Позиція щодо застосування норм права при розірванні шлюбу та наданні строку для примирення викладена у постановах Верховного Суду від 10 червня 2020 року у справі № 643/5316/18 та від 20 липня 2020 року у справі № 349/1031/17. За ч.2 ст.36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом, а у ч.4 ст.263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У даних постановах встановлено, що примирення подружжя вживаються судом за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком.

У даній справі суд враховує, що позов про розірвання шлюбу подано у липні 2021 року. У вказаний період до даного часу (4 місяці) відповідач мала можливість вживати заходи для примирення із позивачем, однак відомості про здійснення таких у суді відсутні. Позивач же навпаки наполягає на розірванні шлюбу. Поміж тим суд звертає увагу, що відповідачем не указано конкретних заходів, які вона має намір застосувати для збереження сім`ї.

Отже наведені обставини свідчать, що вільної згоди на союз між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, суперечать інтересам позивача, а шлюб існує формально. Доводи відповідача зводяться до непогодженням із вимогами про розірвання шлюбу, а відмова суду у розірванні шлюбу могла б свідчити про примушування позивача до шлюбу проти його волі. Підстав сумніватися у волевиявленні позивача немає. Наявність у сторін малолітньої дитини не свідчать про наявність підстав для відмови у задоволенні позову, спори щодо їх утримання та виховання підлягають розгляду в іншому провадженні. Розірвання шлюбу не впливає на виконання сторонами визначених законодавством батьківських обов`язків. Клопотання відповідача про надання строку для примирення є безпідставним та у задоволенні такого слід відмовити.

Суд дійшов переконання щодо розірвання шлюбу, задоволивши таким чином вимоги позивача. Відомості, які б спростовували висновок суду чи свідчили про наявність перешкод для задоволення позову, відсутні.

Розподіл судових витрат

У порядку ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 908,00 грн судового збору, сплаченого при подачі позову до суду.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 22 серпня 2018 року у Залізничному районному у місті Львові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 252.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 908,00 грн судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, у такому разі суд підписує рішення без його проголошення.

Рішення набирає законної сили в порядку ст.273 ЦПК України.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1

відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2

Повне судове рішення складено 09 листопада 2021 року, що є датою його ухвалення за відсутності учасників справи, як це передбачено ч.5 ст.268 ЦПК України.

Суддя Олена ТІМЧЕНКО