Справа № 357/5634/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 січня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого Кошель Б. І.

при секретарі Тодосієнко О. А.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві залі суду № 6 заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла заява від ОСОБА_1 про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 357/5634/18 виданий Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики у розмірі 6 567 897,50 грн., з яких за договором позики від 19.06.2012 4 192 275 грн. та за договором позики від 04.04.2014 2 375 622,50 грн. та судовий збір у розмірі 8 810 грн. 00 коп. В обґрунтування заяви зазначила, що нею рішення суду виконано добровільно в повному обсязі, борг в сумі 6 567 897,50 грн. повернуто позивачці ОСОБА_2 , а тому є підстави визнати вищезазначений виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню, з урахуваннями положень ч.2 ст.432 ЦПК України.

04.01.2021 року ОСОБА_2 направила заперечення на заяву про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, в яких посилається на те, що 07.07.2020 року на виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.01.2019 року та постанови Київського апеляційного суду від 16.06.2020 року, позивачці було видано виконавчий лист. 17.07.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Трофименком М.М. було відкрите виконавче провадження №62597698 та одночасно було накладено арешт на все нерухоме майно боржника. Зазначає, що заявниця починаючи з 03.08.2020 року знала, що вказаний виконавчий лист перебуває на виконанні у приватного виконавця Трофименко М.М., оскільки сама зазначала в своїй заяві-повідомленні від 04.08.2020 року, направленій останньому. Крім того, на період з 29.07.2020 року по 23.09.2020 року виконання вищевказаних рішень суду зупинялось за заявою ОСОБА_1 , що також свідчить про обізнаність останньої про перебування виконавчого листа на примусовому виконанні. І лише після ухвалення Верховним Судом остаточного рішення та поновлення виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.01.2019 року та постанови Київського апеляційного суду від 16.06.2020 року, ОСОБА_1 погасила перед ОСОБА_2 основний борг на загальну суму 6 567 897,50 грн. відповідними платежами від 28.09.2020 року, 05.10.2020 року та 18.10.2020 року. У зв`язку з чим, 29.12.2020 року приватний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». А тому, просила відмовити у задоволенні заяви, оскільки заборгованість була погашена вже після відкриття виконавчого провадження.

Сторони в судове засідання не з`явились, про розгляд заяви повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі.

Однак відповідно до ст. 432 ЦПК України їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Суд, дослідивши заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч.3 ст. 431 ЦПК України, виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Згідно ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено в повному обсязі. Суд ухвалив: стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики у розмірі 6 615 720 грн. (шість мільйонів шістсот п`ятнадцять тисяч сімсот двадцять гривень), що еквівалентно 235 000 доларів США.; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 8 810 грн. 00 коп.

Додатковим рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 лютого 2019 року заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №357/5634/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу - задоволено. Суд ухвалив: стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу розмірі 15 000 грн. 00 коп.

Постановою Київського апеляційного суду від 16 червня 2020 року рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2019 року змінено зменшивши суму стягнення з 6 615 720 грн. до 6 567 897,50 грн., з яких за договором позики від 19.06.2012 - 4 192 275 грн. та за договором позики від 04.04.2014 - 2 375 622,50 грн. В решті рішення залишено без змін.

На виконання вказаних рішень у справі позивачка ОСОБА_2 07.07.2020 року отримала виконавчий лист.

Постановою Верховного Суду від 23 вересня 2020 року рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2019 року у нескасованій апеляційним судом частині та постанову Київського апеляційного суду від 16 червня 2020 року залишити без змін.

Судом також встановлено, що 17.07.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Трофименком М.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №62597698 з виконання виконавчого листа №357/5634/18 виданий 07.07.2020 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу за договором позики у розмірі 6 567 897,50 грн., що підтверджується копією відповідної постанови.

Того ж дня, постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименком М.М. накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 , що підтверджується копією постанови про арешт майна боржника.

29.12.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Трофименком М.М. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 357/5634/18 згідно вимог п. 9 ч. 1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» та припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Одночасно, приватним виконавцем в постанові зазначено, що основну винагороду приватного виконавця боржником не сплачено.

Відповідно до ч. 1 ст. 432 Цивільного процесуального кодексу України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з ч. 2 ст. 432 Цивільного процесуального кодексу України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Підставами для задоволення заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є:

- якщо його було видано помилково;

- якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у звязку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою;

- з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п`ятої ЦК.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема:

- видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню);

- коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню;

- видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа;

- помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване;

- видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката;

- пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Матеріально правові підстави свідчать про відсутність у боржника матеріально-правового обов`язку повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Обґрунтовуючи наявність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, ОСОБА_1 покликається на те, що рішення суду виконано в добровільному порядку в повному обсязі, борг в сумі 6 567 897,50 грн. повернуто позивачці ОСОБА_2 , що підтверджується копіями квитанцій №1360405 від 18 серпня 2020 року; №3793381 від 05 жовтня 2020 року; №0043 від 16 жовтня 2020 року; №0044 від 16 жовтня 2020 року; №3971657 від 28 вересня 2020 року.

Водночас, заявниця не надала доказів, які б підтверджували сплату нею заборгованості на користь стягувача до моменту відкриття виконавчого провадження, або ж до моменту отримання заявником постанови про відкриття виконавчого провадження, всупереч приписів ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України.

При цьому, з встановлених судом обставин вбачається, що боржник ОСОБА_1 сплатила заборгованість стягувачу після відкриття виконавчого провадження та початку примусового виконання виконавчого листа, в зв`язку з чим за заявою стягувача приватний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження.

Так, пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Таким чином, суд звертає увагу на те, що виконання в повному обсязі визначеного судовим рішенням обов`язку в ході виконавчого провадження є підставою для закінчення такого виконавчого провадження.

При цьому суд зауважує, що Закон України «Про виконавче провадження» не передбачає надання боржнику строку на добровільне виконання рішення суду з моменту відкриття виконавчого провадження, а тому, добровільне виконання виконавчого документа можливе лише до моменту відкриття виконавчого провадження та вчинення виконавчих дій.

Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

З огляду на викладене, в поданій заяві про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заявниця фактично ставить питання не про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а про скасування постанови про стягнення з неї виконавчого збору, з огляду на добровільне, на погляд заявниці, виконання виконавчого документа по сплаті заборгованості на користь стягувача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення вимог ОСОБА_1 , оскільки фактично вказана заборгованість була сплачена вже після відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем та вчинення ним відповідних примусових заходів, що спрямовані на примусове стягнення заборгованості.

Інших передбачених частиною 2 статті 432 Цивільного процесуального кодексу України підстав для визнання виконавчого листа №357/5634/18 таким, що не підлягає виконанню, суду не надано, та судом таких обставин не встановлено.

З огляду на викладене суд дійшов до висновку, що в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, слід відмовити.

Керуючись ст. 432 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяБ. І. Кошель