Справа № 686/9065/21
Провадження № 2/686/3739/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 листопада 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Бондарчука В.В.

секретаря Слободян Л.В.,

за участю позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідачів ОСОБА_3 , ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про відшкодування витрат на лікування та моральної шкоди,

встановив:

12 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідачів про відшкодування витрат на лікування та моральної шкоди, посилаючись на те, що 10 лютого 2021 року в магазині продовольчих товарів « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що по АДРЕСА_1 сталося падіння на помиту підлогу, внаслідок якого позивачка отримала закритий перелом ліктьового відростка правої верхньої кінцівки. У зв`язку із лікуванням ОСОБА_1 понесла витрати в сумі 22 251 грн 37 коп., які просить стягнути з відповідачів. Крім цього внаслідок отриманого ушкодження позивачка зазнала фізичного болю та страждань, змін звичного образу життя, у зв`язку із чим, вважає, що їй завдано моральної шкоди, розмір якої вона визначила в сумі 10 000 грн.

Відповідачі своїм правом на надання відзиву не скористалися.

В судовому засіданні позивачка та її представник вимоги викладені у позовній заяві підтримали в повному обсязі та просили стягнути з відповідачів солідарно завдану майнову та моральну шкоду.

Представник відповідачів в судовому засіданні проти позову заперечив, зазначив, що падіння позивачки в приміщенні магазину сталося внаслідок власної необережності, за заявою позивачки у встановленому законом порядку акт про нещасний випадок не складався, з огляду на що підстави для задоволення позову відсутні.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 09 вересня 2021 року до участі у справі в якості другого відповідача було залучено ФОП ОСОБА_5 .

Суд, заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши наявні у ній докази, вважає, що позов слід задовольнити частково з огляду на наступне.

Як встановлено в судовому засіданні фізична особа-підприємець ОСОБА_4 та фізична особа-підприємець ОСОБА_5 здійснювали господарську діяльність в нежитловому приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », загальною площею 102,5 кв.м. на підставі договору оренди №002 від жовтня 2020 року та договору №003 суборенди від жовтня 2020 року за адресою АДРЕСА_1 .

10 лютого 2021 року в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по АДРЕСА_1 на слизькій підлозі (із слід позивачки її було щойно помито) сталося падіння ОСОБА_1 , внаслідок чого нею було отримано закритий перелом кісток правого передпліччя в верхній третині, забій правої ліктьової ділянки, ці обставини, а також місце падіння були відображені у картці виїзду екстреної медичної допомоги №177.

ОСОБА_1 було доставлено в приймальне відділення Хмельницької міської лікарні 10 лютого 2021 року.

З виписки №14555 картки стаціонарного хворого вбачається, що позивачці було остаточно встановлено діагноз закритий внутрішньо суглобовий відламковий перелом проксимального метеапіфізу правої ліктьової кістки зі зміщенням уламків у зв`язку із чим вона перебувала на стаціонарному лікуванні з 10 лютого 2021 року по 22 лютого 2021 року.

В період лікування ОСОБА_1 за власні кошти було придбано димедрол 1% - 13 ампул, ксарелто 15 мг. 12 таб., тулізіт 2 фл, хірургічний набір 1 компл., рукавички ортопедичні 3 пари, халат стерильний - 3 шт., монософт 2,0 2 упак., полісорб 2,0 2 упак., бетапад 3 шт., пластина блокуючи 1 шт, набір гвинтів. Крім цього згідно виписки із медичної картки, позивачці також було призначено ліки: золопенд, фламідез.

Позивачкою на підтвердження понесених витрат на лікування було надано квитанції на загальну суму 22 251 грн 37 коп.

Згідно частин 1 та 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Зобов`язання про відшкодування шкоди це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Аналіз положень ст.ст.11 та 1166 ЦК дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі.

Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.

Відповідно до частини 1 ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Згідно статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частин першої, другої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно правового висновку Верховного Суду України, який викладений у постанові від 19 серпня 2014 року у справі № 3-51гс14, стосовно деліктних зобов`язань законодавство передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Доведення відсутності вини у спричиненні шкоди відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України покладено на відповідача.

З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Особа, якій спричинено шкоду, подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір спричиненої шкоди, а також докази того, що саме відповідач її спричинив або є особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Відповідно до пункту 10 «Порядку провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.2006 року № 833, суб`єкти господарювання повинні забезпечити, зокрема, відповідність приміщення (місця) для провадження діяльності у сфері торгівлі і ресторанного господарства необхідним санітарним нормам, а технічного стану приміщення (місця), будівлі та устаткування - вимогам нормативних документів щодо зберігання, виробництва та продажу відповідних товарів, а також охорони праці.

Згідно пункту 32 зазначеного Порядку суб`єкт господарювання повинен утримувати торговельні та складські приміщення, а також прилеглу до них територію відповідно до санітарних норм.

Пунктом 166 Санітарних правил для підприємств продовольчої торгівлі (СанПиН 5781-91), які затверджені Головним державним санітарним лікарем СРСР 16.04.1991, зі змінами, які внесені відповідно до постанови Головного санітарного лікаря України № 2 від 23.01.2006 року, усі приміщення підприємств продовольчої торгівлі повинні міститися в чистоті. Після закінчення роботи повинне проводитися вологе прибирання із застосуванням миючих засобів.

Відповідно до частини 1 ст.1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Факт падіння позивачки на підлогу в приміщенні магазину ««Menu Market» представником відповідачів не оспорювався, доказів того, що падіння мало місце внаслідок умислу потерпілої особи або внаслідок непереборної сили відповідачем суду надано не було, а тому відповідальність за завдану шкоду цілком покладається на відповідачів, які здійснювали господарську діяльність за місцем заподіяння шкоди.

Суд, досліджуючи квитанції частково погоджується із витратами, що понесені на лікування, зокрема придбання: хірургічного набору на суму 979 грн чек №243939 від 16 лютого 2021 року; золопент 62 грн 27 коп. чек №169895 від 19 лютого 2021 року; монософт та полісорб на загальну суму 960 грн; тулізіт та димедрол на суму 293 грн чек від 10 лютого 2021 року, пластина блокуююча із гвинтами 16 900 грн, квитанція від 17 лютого 2021 року, а всього 19 194 грн 27 коп.

Суд, не бере до уваги інші придбані позивачкою ліки, з тих підстав, що як вбачається із відповіді КП «Хмельницька міська лікарня» від 06 вересня 2021 року вони не призначалися.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно пункту 9 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування визначається статтею 23 ЦК України.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (пункт 1); у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (пункт 2).

Пленум Верховного Суду України в пункті 2 постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму від 25 травня 2001 року № 5, від 27 лютого 2009 року № 1) надав роз`яснення, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (частина перша).

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до пункту 5 постанови Пленум Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Позивач завдання їй моральної шкоди обґрунтовувала стражданнями пов`язаними із фізичним болем, внаслідок ушкодження здоров`я, порушенням звичного образу життя, понесенням значних матеріальних затрат на лікування, існуванням нервового напруження.

Враховуючи, що моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (пункт 1 частини другої статті 23 ЦК України), суд вважає, що факт заподіяння позивачу моральних страждань внаслідок фізичного болю, якого позивачка зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, є доведеним.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір грошової компенсації на відшкодування позивачу моральної шкоди, суд враховує характер та обсяг страждань, яких зазнала позивачка, ступінь ушкодження її здоров`я, тяжкість вимушених зміни у її життєвих стосунках.

З урахуванням зазначеного та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, моральні страждання позивача, завдані ушкодженням здоров`я, суд оцінює в 8 000 гривень.

Судові витрати по справі становлять 908 грн, однак, враховуючи, що позов задоволено частково на суму 27 194 грн 27 коп., що становить 84,06% від ціни позову 32 350 грн 87 коп., відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі по 381 грн 63 коп. = 908 грн х 84,06%/100%.

Керуючись ст.ст.23, 1166, 1167, 1190, 1195 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 15, 81, 258, 354 ЦПК України суд,-

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з фізичної особи підприємця ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) та з фізичної особи підприємця ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) витрати на лікування в сумі 19 194 грн 27 коп. та моральну шкоду в сумі 8 000 грн.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) та з фізичної особи підприємця ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь держави судові витрати в сумі по 381 грн 63 коп. з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складання повного судового рішення до Хмельницького апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: Фізична особа підприємець ОСОБА_4 , місце проживання АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Фізична особа підприємець ОСОБА_5 , місце проживання АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повний текст рішення виготовлено 10 листопада 2021 року.

Суддя: