Справа № 216/6306/17
провадження 2/216/392/21
РІШЕННЯ

іменем України

04 січня 2021 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Бутенко М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Клименко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі, Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями та бездіяльністю органів державної влади,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі, Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями та бездіяльністю органів державної влади та просив стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, шляхом списання з рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями та бездіяльністю органів державної влади за бюджетною програмою № 3504030 на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , грошових коштів у сумі 210 263,75 грн. на відшкодування майнової шкоди та 50 000 грн. - для відшкодування моральної шкоди, завданої незаконною бездіяльністю Центрально-Міського ВДВС м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції України в Дніпропетровській області при надто тривалим виконанням рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2013 року по справі № 444/6000/12.

Позовні вимоги обґрунтовані обставинами, за якими 13.08.2012 ОСОБА_1 було подано до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу позовну заяву про стягнення збитків в розмірі 240 715,90 грн., завданих йому неналежним виконанням Приватним підприємцем ОСОБА_2 своїх зобов`язань на підставі Договору № 151/38 від 19.12.2009 року купівлі-продажу товару згідно із специфікацією, яка є невід`ємною частиною цього договору, зі строком дії цього Договору до 29 березня 2010 року. Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовував неналежним виконанням відповідачем, ФОП ОСОБА_2 зобов`язання по Договору купівлі-продажу та відмову повернути йому частину грошових коштів за несвоєчасну поставку товару та поставку товару неналежної якості, і в неповній комплектації та асортименту. В розрахунок позовних вимог було покладено вимоги п. 4.1. частини 4 Договору про сплату неустойки за несвоєчасну поставку Товару в розмірі 0,03% за кожний день затримки, процентів за користування Продавцем коштами Покупця, а також повернення коштів, попередньо сплачених Покупцем за поставку Товару, визначеного в Специфікації до Договору та стягнення моральної шкоди. 17.01.2013 Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу проголосив вступну та результативну частину рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнив частково. Суд стягнув з відповідача, ФОП ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 вартість недопоставленого столу та десяти стільців в сумі 37 807,50 грн., неустойку за прострочення доставки комплекту кухонного гарнітуру «MARINA» столу та десяти стільців, всього в сумі 37 046,13 грн., а також відшкодував моральну шкоду в сумі - 2 000 грн., що разом становить 76 853,63 грн. 04.07.2013 за результатом розгляду апеляційної скарги ФОП ОСОБА_2 суд апеляційної інстанції ухвалив нове рішення, яким апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2 задовольнив частково. Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривий Ріг від 17.01.2013 року змінив в частині розміру неустойки стягнутої з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за несвоєчасне виконання умов договору зменшивши її з 37 046,13 грн. до 22 785,92 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції було залишено без змін. У зв`язку з тим, що рішення апеляційного суду Дніпропетровської області набуло чинності в день його проголошення, тобто 04.07.2013, ОСОБА_1 було видано виконавчий лист на примусове виконання рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.07.2013 року про стягнення з ФОП ОСОБА_2 грошових коштів на загальну суму 62 593,42 грн., що еквівалентно 7833,97 долларів США. 26.11.2013 за заявою ОСОБА_1 даний Виконавчий лист було подано до Центрально- Міського ВДВС Криворізького МУЮ для виконання. 28.11.2013 державним виконавцем Центрально-Міського ВДВС Криворізького МУЮ було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання Виконавчого листа № 444/6000/12, виданого Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу 04.07.2013 року про стягнення з ФОП ОСОБА_2 боргу в розмірі 62 593,42 грн., що еквівалентно 7 833,97 доларів США на момент, коли рішення апеляційного суду Дніпропетровської області набуло законної сили, - 04.07.2013. 27.10.2016 державним виконавцем Центрально-Міського ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ в Дніпропетровській області було винесено постанову про повернення стягувану, тобто ОСОБА_3 , виконавчого документу, а саме: Виконавчого листа № 444/6000/12, виданого Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу 04.07.2013 року про стягнення з ФОП ОСОБА_2 боргу в сумі 62 593,42 грн. - без виконання на тій підставі, що у Боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення. Дану постанову було вручено йому, як представнику ОСОБА_1 , на підставі Акту державного виконавця від 02.02.2017. Таким чином, ОСОБА_1 потерпів майнові збитки в сумі 7 833,97 доларів США у зв`язку з невиконанням рішення суду, що є порушення його майнових прав з боку відповідача за цим позовом. До теперішнього часу зазначене вище рішення суду не виконано. Залишаючи невиконаним рішення суду протягом чотирьох років, відраховуючи з дати відкриття виконавчого провадження та до дати складання цієї позовної заяви, можна дійти висновку, що відповідачем -1 було порушено п. 1 ст. 6 Конвенції про -захист прав людини і основоположних свобод. Отже, ОСОБА_1 і досі може вважатися потерпілим від порушень його прав, гарантованих статтею 6 параграфом 1 Конвенції, в частині тривалості періоду, протягом якого рішення суду залишається невиконаним. Через невиконання рішення апеляційного суду Дніпропетровської області національні органи не сприяли ОСОБА_1 отримати у повному обсязі грошові кошти, на які він розраховував і мав законні права.

Ухвалою від 01.11.2019 справа за позовом Ковницького до Держави Україна в особі Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями та бездіяльністю органів державної влади, була прийнята до провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті у спрощеному провадженню на 10.02.2020.

Крім того, 08.12.2020 до суду поштою надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 , про збільшення позовних вимог, в якій останній просив стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, шляхом списання з рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями та бездіяльністю органів державної влади за бюджетною програмою № 3504030 на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , грошових коштів у сумі 221 731,12 грн. на відшкодування майнової шкоди та 50 000 грн. для відшкодування моральної шкоди, завданої незаконною бездіяльністю Центрально-Міського ВДВС м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції України в Дніпропетровській області при надто тривалим виконанням рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2013 року по справі № 444/6000/12.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 Цивільного процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

При цьому, частиною 5 статті 49 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду.

Таким чином, враховуючи, що представником позивача не були подані до суду докази направлення копії заяви про збільшення позовних вимог іншим учасникам справи, суд не приймає до розгляду та повертає заявнику зазначену заяву про збільшення позовних вимог.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовну заяву підтримав, просив її задовольнити.

Представник відповідача Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області Голєва Н.В. в судовому засіданні позовну заяву не визнала, просила відмовити у її задоволенні.

Представник відповідача Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, в своїх запереченнях на позовну заяву державний виконавець Похолок Л. пояснила, що На виконанні в Центрально-Міському відділі державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Дніпро) перебуває виконавче провадження АСВП №59258748 з виконання виконавчого листа № 216/3688/16-ц від 28.08.2018 року, виданого Центрально-Міським районним судом міста Кривого Рогу, про стягнення 123522,23 грн. з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , який надійшов до відділу ДВС за заявою стягувана 28.05.2019. 04.06.2019 державним виконавцем, керуючись вимогами ст.ст. 3, 4, 24, 25,26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа 216/3688/16-ц від 28.08.2018 року, виданого Центрально-Міським районним судом міста Кривого Рогу, про стягнення 123522,23 грн. з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , копії якої було направлено сторонам до відома та виконання. В ході проведення виконавчих дій, державним виконавцем було здійснено заходи, спрямовані на перевірку майнового стану боржниці ОСОБА_2 , а саме зроблено запити 05.06.2019, 03.07.2019, 16.10.2019, 26.12.2019, 13.02.2020, 15.09.2020, 06.10.2020 рр: електронний запит до Державної податкової служби України про джерела доходів боржників- фізичних осіб, згідно відповіді на який інформація щодо ОСОБА_2 - відсутня; електронний запит до державної податкової служби України про джерела отримання доходів боржників-фізичних осіб, згідно відповіді на який інформація стосовно ОСОБА_2 - відсутня; винесено постанову про арешт майна боржника; виявлено розрахунковий рахунок, відкритий боржницею в установі банку, після чого винесено постанову про арешт коштів боржника; з метою повного виконання рішення та для забезпечення вимог стягувана, на адресу Центрально-Міського районного суду було направлено Подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, та відповідно до ухвали Центрально-Міського районного суду в задоволенні подання державного виконавця було відмовлено; зроблено електронний запит до Пенсійного Фонду України про осіб-боржників, які отримують пенсії, згідно відповіді на який інформацію стосовно боржниці не знайдено; з метою виявлення зареєстрованого за боржницею рухомого майна, зроблено запит до центрального серверу баз даних УДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській області, згідно відповіді на який інформацію стосовно ОСОБА_2 не знайдено. Таким чином, державним виконавцем при здійсненні виконання виконавчого провадження АСВП №59258748 з виконання виконавчого листа № 216/3688/16-ц від 28.08.2018 року, виданого Центрально-Міським районним судом міста Кривого Рогу, про стягнення 123522,23 грн. з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , здійснюються заходи, спрямовані на виконання вказаного рішення суду, стягувач та його представник повідомлялися про хід виконавчого провадження та були безпосередніми його учасниками. Даний позов стягувача у виконавчому провадженні ОСОБА_1 є необґрунтованим. Також звернув увагу суду, що повернення виконавчого документа відповідно до п.2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ на виконання до відділу ДВС.

У своєму відзиві на позовну заяву представник відповідача Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області Голєва Н.В. проти позову заперечувала, зазначила, що згідно позовної заяви позивач має право на відшкодування шкоди, відповідно до ст. 1173 ЦК України, проте вважає, що це посилання є безпідставним, оскільки ст.ст. 1173, 1174 ЦК України передбачає відшкодування шкоди завданій фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органу місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Таким чином, підставою для цивільно-правової відповідальності згідно ст. 1173 ЦК України за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Отже, право на відшкодування шкоди, завданої позивачу незаконними діями органів державної влади, дає лише встановлена незаконність дій посадових осіб вказаного органу. Із позовної заяви не вбачається звернення позивача до суду із апеляційною скаргою щодо визнання дій держаного виконавця незаконними або звернення до правоохоронних органів. Оскільки, підстав для відшкодування шкоди згідно статті 1173 ЦК України немає, незаконність дій державного виконавця не встановлена. Також зазначила, що Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області не є належним відповідачем у зазначеній справі.

Вислухавши учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог установив наступне.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.07.2013 рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 17.01.2013 у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, оплачених за товари неналежної якості, стягнення неустойки за затримку повернення грошей, оплачених споживачем за товар, у зв`язку з розірванням договору, відшкодування моральної шкоди, змінено в частині розміру неустойки стягнутої з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за несвоєчасне виконання умов договору, зменшивши з 37046,13 грн до 22785,92 грн а.с.12-13.

06.11.2013 Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу було видано виконавчий лист, відповідно до якого ухвалено стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість столу та стільців 10 штук в сумі 37 807 грн 50 коп., неустойку за прострочення доставки комплекту кухонного гарнітуру „MARINA та столу та стільців в кількості 10 штук, всього в сумі 22785 грн. 92 коп, а також в відшкодування моральної шкоди в сумі - 2 000 грн., а всього стягнути кошти в сумі 62593 грн 42 коп. а.с.14.

Постановою державного виконавця особі Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Сігай А.Й. від 28.11.2013 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа від 06.11.2013 а.с.15.

27.10.2016 постановою державного виконавця особі Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Сігай А.Й. виконавчий лист від 06.11.2013 було повернуто стягувачу, у зв`язку із тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення та роз`яснено право повторно пред`явити виконання виконавчий лист а.с.16.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

За приписами ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що матеріальна та моральна шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується за рахунок Держави.

При цьому ст. 1173 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Статтею 1174 Цивільного кодексу України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Тобто підставою для цивільно-правової відповідальності згідно ст. 1173 ЦК України за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 81 ЩІК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Також суд приймає до уваги, що відповідно до частини 5 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням відсутності доказів, що підтверджують заявлені вимоги, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні вимог позивача про встановлення батьківства та внесення відомостей про батька до актового запису про народження.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 13, 76, 81, 109, 141, 264-265 ЦПК України, 1173, 1174 ЦК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Центрально-Міський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі, Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями та бездіяльністю органів державної влади - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення буде виготовлений 12 січня 2021 року о 15.00 годині.

Відомості про сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Центрально-Міський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі, , розташований за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Петра Калнишевського, буд. 5,

Відповідач: Головне управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, , розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Челюскіна, 1,

Суддя М.В. Бутенко