Справа № 473/3641/20
"05" січня 2021 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Вуїва О.В.,
за участю секретаря судового засідання Ціліциної О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі АТ «Ощадбанк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
У жовтні 2020 року АТ «Ощадбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в якому вказував, що 18 жовтня 2018 року між ним та відповідачем був укладений договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу, відповідно до якого банк надав останньому на споживчі потреби кредит у вигляді встановленого на платіжну карту кредитного ліміту в розмірі 20 000 грн. (з можливістю збільшення ліміту до 250 000 грн.) зі строком користування протягом 60 місяців (з можливістю продовження на той же строк), а відповідач зобов`язався щомісячно частинами (в розмірі не менше 5 % від суми заборгованості) повертати кредит, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним в розмірі 0,001 % річних та комісійну винагороду за обслуговування кредиту в розмірі 3,2 % на місяць.
Наслідками порушення договору в частині своєчасного повернення позичальником кредиту або його чергової частини, а також внесення плати за користування кредитними коштами, комісії є обов`язок останнього сплачувати на користь банку неустойку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення платежу, але не більше 15 % від суми простроченого платежу.
Також, в разі істотного порушення позичальником зобов`язань за договором, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих відсотки та комісії.
Проте, позичальник умови договору в частині вчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та комісії за обслуговування кредиту належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 29 вересня 2020 року виникла заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 22 488,07 грн., в тому числі:
- заборгованість за кредитом 19 543,63 грн.;
- заборгованість за процентами за користування кредитом 2 277,37 грн., а також, відповідно до ст. 625 ЦК України, йому нараховано 3 % річних за несвоєчасне погашення кредиту за період прострочення платежу 558,25 грн., 3 % річних за несвоєчасну сплату процентів за період прострочення платежу 68,93 грн., інфляційні втрати банку у зв`язку з невчасним поверненням кредиту за період прострочення платежу 27,35 грн., інфляційні втрати банку у зв`язку з невчасною сплатою відсотків за період прострочення платежу 12,52 грн.
Вказану заборгованість позивач просив стягнути з ОСОБА_1 у повному обсязі.
В судове засідання представник позивача не з`явилася, проте в матеріалах справи міститься її заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, судом відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи за місцем його зареєстрованого проживання, причину неявки суду не повідомив.
Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивача в своїй заяві проти цього не заперечувала.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.
Судом встановлено, що 18 жовтня 2018 року між сторонами був укладений договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу.
Згідно договору, а саме заяви ОСОБА_1 на встановлення відновлювальної кредитної лінії, акцептованої банком, а також підписаного сторонами паспорту споживчого кредиту, які є частиною кредитного договору, банк надав відповідачу на споживчі потреби кредит у вигляді встановленого на платіжну карту кредитного ліміту в розмірі 20 000 грн. (з можливістю збільшення ліміту до 250 000 грн.) зі строком користування протягом 60 місяців (з можливістю продовження на той же строк), а відповідач зобов`язався щомісячно частинами (в розмірі не менше 5 % від суми заборгованості) повертати кредит, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним в розмірі 0,001 % річних та комісійну винагороду за обслуговування кредиту в розмірі 3,2 % на місяць.
Наслідками порушення договору в частині своєчасного повернення позичальником кредиту або його чергової частини, а також внесення плати за користування кредитними коштами, комісії є обов`язок останнього сплачувати на користь банку неустойку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення платежу, але не більше 15 % від суми простроченого платежу.
Також, в разі істотного порушення позичальником зобов`язань за договором, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих відсотки та комісії.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема, повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.
З матеріалів справи вбачається те, що позичальник дійсно порушив умови договору в частині вчасного повернення кредиту.
У зв`язку з цим станом на 29 вересня 2020 року виникла заборгованість за кредитним договором, а саме, заборгованість за кредитом 19 543,63 грн., що повністю підтверджується наданим розрахунком боргу та випискою з рахунку позичальника.
Тому вказана заборгованість на підставі ст.ст. 526, 530, 629 ЦК України підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі.
Водночас, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Тому, оскільки ОСОБА_1 прострочив виконання зобов`язання, яке є грошовим, а тому з нього на користь банку підлягають стягненню: 3 % річних за несвоєчасне погашення кредиту за період прострочення платежу 558,25 грн., інфляційні втрати банку у зв`язку з невчасним поверненням кредиту за період прострочення платежу 27,35 грн.
Що стосується вимоги про стягнення процентів за користування кредитом, то суд виходить з того, що згідно узгоджених сторонами умов кредитного договору наданий ОСОБА_1 кредит є фактично безпроцентним (0,001 % річних), а тому нараховані банком проценти не відповідають узгодженим сторонами умовам договору. Натомість, з письмових пояснень представника позивача та матеріалів справи вбачається, що в якості заборгованості за процентами за користування кредитом банком фактично нараховано заборгованість за комісією за обслуговування кредиту (2 277,37 грн).
Проте, позовна заява не містить вимог про стягнення комісії. В той же час, згідно встановленого ст. 13 ЦПК України принципу диспозитивності суд розглядає справу виключно в межах заявлених позовних вимог.
Тому, оскільки позивачем не доведено як наявність заборгованості за процентами за кредитним договором, так і розміру такої заборгованості, а тому в цій частині вимоги задоволенню не підлягають.
За встановлених обставин, також не підлягають стягненню 3 % річних за несвоєчасну сплату процентів за період прострочення платежу та інфляційні втрати банку у зв`язку з невчасною сплатою відсотків за період прострочення платежу.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача (згідно розміру задоволених вимог) також підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, а саме 1 881,50 грн. судового збору.
Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 282, 284, 289 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: О. В. Вуїв