Справа №173/1830/20
Провадження №2/173/3/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого - судді Петрюк Т.М.

При секретареві - Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами спрощеного провадження, в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу і стягнення аліментів

ВСТАНОВИВ:

21.10.2020 року до суду звернулася позивач ОСОБА_1 , з позовом про розірвання шлюбу і про стягнення аліментів до відповідача ОСОБА_2

19.11.2020 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особою

20.11.2020 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження з викликом сторін на 12.01.2021 року.

04.01.2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву

Згідно заявлених позовних вимог позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 12 квітня 2019 року Верхньодніпровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 29. Стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі 2000.00 грн., які підлягають індексації, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати пред`явлення позову і до повноліття дитини. Стягнути з відповідача аліменти на утримання матері до досягнення дитиною трирічного віку в твердій грошовій сумі 2000.00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 12 квітня 2019 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований Верхньодніпровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 29

В період шлюбу у них народилася донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Шлюбні відносини між ними протягом останнього часу поступово погіршувались. На даний час кожен з них проживає власним життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування.

Причиною розпаду сімейних відносин стало відсутність взаємопорозуміння між ними, наявність діаметрально протилежних поглядів на шлюб та сім`ю.

На час пред`явлення позову між нею та відповідачем не досягнуто згоди щодо матеріального утримання дитини. Її матеріальне становище не дозволяє самостійно утримувати дитину. Крім того вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, тому сама потребує матеріального утримання, яке відповідачем не надається, що й стало причиною звернення до суду.

В судове засідання позивач не з`явилась, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі .

Відповідач в судове засідання не з`явився подавши відзив на позовну заяву згідно якого просив розглядати справу за його відсутності. Проти задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу не заперечує та просить розірвати шлюб. Позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання доньки визнав частково. Просить стягнути з нього аліменти на утримання дитини в сумі 1000.00 грн. Проти позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини заперечує посилаючись на те, що не має можливості їх сплачувати, оскільки не працевлаштований. Джерело його існування складають тимчасові заробітки та домашнє господарство. Він не може знайти роботи через тривалий карантину в України. Тому сплачувати аліменти в загальній сумі 4000.00 грн. можливості не має

Відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Між сторонами виникли сімейні правовідносини, пов`язані із розірванням шлюбу та надання матеріального утримання на дітей.

Судом встановлено, що 12 квітня 2019 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Верхньодніпровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 29 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб.

В період шлюбу у сторін народилася донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, в якому сторони записані батьками дитини.

Судом встановлено, що на час подання позовної заяви сторони припинили шлюбні відносини, ведення спільного господарства та спільне проживання, що сторонами не заперечується та даний факт суд вважає встановленим.

Причиною розпаду сімейних відносин стало те, що між сторонами відсутнє взаємопорозуміння в результаті протилежних поглядів на сімейне життя, що створило неможливі умови для спільного проживання сторін та збереження шлюбних стосунків.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу є обґрунтованими, подальше проживання сторін та їх примирення стало не можливим, сторони не підтримують шлюбні відносини та настоюють на розірвання шлюбу. З чого суд робить висновок, що у сторін було достатньо часу для прийняття зваженого рішення про продовження перебування в шлюбі. За даних обставин суд вважає за можливе прийняти рішення про розірвання шлюбу між сторонами, так як подальше перебування сторін у шлюбі на думку суду суперечитиме їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини.

Дане рішення приймається судом у відповідності із способом захисту обраним позивачем та передбаченим нормами Сімейного кодексу України.

Після розірвання шлюбу суд відповідно до прохання позивачки вважає за можливе залишити їй прізвище, обране при реєстрації шлюбу - ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається органу державної реєстрації актів цивільного стану громадян для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України - У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову

Так як відповідачем визнані позовні вимоги про розірвання шлюбу до початку розгляду справи по суті, суд вважає за можливе повернути позивачеві 50 відсотків судового збору, сплаченого відповідно до квитанції АТ «ОЩАДБАНК» № 23982 від 20.10.2020 року в сумі 420 (чотириста двадцять) гривні 40 коп.

Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в іншій частині, в сумі 420 грн. 40 коп., покласти на позивача. Витрати за реєстрацію розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану, суд вважає за можливе покласти на відповідача, враховуючи вину обох сторін у розірванні шлюбу.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що на даний час, сторони спільно не проживають та судом приймається рішення про розірвання шлюбу між ними. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку не надає, що відповідачем не заперечується. З чого суд приходить до висновку, що існують підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини відповідно до способу захисту, обраному позивачкою та який передбачений нормами Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України - розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1. 2 ст. 182 СК України - При визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів

4) інші обставини, що мають істотне значення.

2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України - Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України - Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України - Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України № 789 ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя необхідний для фізичного , розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя. необхідних для розвитку дитини.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню на утримання дитини суд враховує матеріальне становище сторін: позивачка не працює так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. Відповідач офіційно не працевлаштований. Доказів про наявність інших обставин, передбачених ст. 182 СК України сторони не надали. На підставі чого суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини в сумі 1500.00 (одна тисяча п`ятсот) грн., з наступною щорічною індексацією відповідно до Закону. Стягнення аліментів в даній сумі з урахування обов`язку матері матеріально утримувати дитину на думку суду буде необхідною та достатньою для гармонійного розвитку дитини даного віку.

Так як судом ухвалюється рішення про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі у відповідності до способу, захисту порушених прав, обраному позивачем. мінімальний розмір аліментів судом не визначається, оскільки положеннями ст. 184 СК України його визначення не передбачено. Тому у задоволенні позовних вимогти в цій частині суд вважає за можливе відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову.

Відповідно до реєстраційного номеру позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів 21.10.2020 року. Тому суд приходить до висновку про стягнення аліментів з даної дати.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання позивачки до досягнення дитиною трирічного віку, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Так як позивачка має дитину, якій не виповнилось три роки, суд приходить до висновку, що позивачка має право на отримання аліментів від чоловіка-батька дитини, до досягнення дитиною трирічного віку.

При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню на дружину, суд враховує, що відповідач на даний час не працює, але є особою працездатного віку. За даних обставин доводи відповідача, що він не може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини суд вважає безпідставними, оскільки відповідач є особою працездатного віку та має можливість вирішити питання свого працевлаштування.. Також судом враховується, що з відповідача на користь позивачки стягнені аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі 1 500.00 грн.

Враховуючи всі вищенаведені обставини та керуючись принципом розумності, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки на її утримання аліментів твердій грошовій сумі 1000.00 грн., щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви і до досягнення дитиною трирічного віку.

Відповідно п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України - Суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах платежу за один місяць.

Тому суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду про стягнення з відповідача аліментів в межах платежу за один місяць

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в суму 1816.00 грн., за позовними вимогами про стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання дружини.

На основі ст. 84, 110, 112, 180, 182, 183 Сімейного Кодексу України, керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 430 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу і стягнення аліментів - задовольнити частково.

Шлюб, зареєстрований 12 квітня 2019 року Верхньодніпровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції в Дніпропетровської області, актовий запис № 29 між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , і ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище, обране при реєстрації шлюбу - ОСОБА_1 .

Після набрання рішенням законної сили його копію направити Верхньодніпровському районному відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Витрати за реєстрацію розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану покласти на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_2 повернути з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого відповідно до квитанції № 23982 від 20 жовтня 2020 року в АТ «Ощад Банк» в сумі 420 (чотириста двадцять) грн.., 40 коп. оригінал квитанції знаходиться в матеріалах цивільної справи №173/1830/20 (провадження № 2/173/3/2021

В іншій частині понесені судові витрати по пслаті судового збору за позовними вимогами про розірвання шлюбу покласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_2

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 аліменти на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 на утримання : доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) грн., з наступною щорічною індексацією відповідно до закону, щомісячно, починаючи стягнення з 21 жовтня 2020 року і до повноліття дитини.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 аліменти на утримання матері, до досягнення донькою - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку в твердій грошовій сумі 1 000.00 (одна тисяча) грн.., щомісячно, починаючи стягнення з 21 жовтня 2020 року і до 12 вересня 2022 року, тобто до досягнення дитиною трирічного віку.

Рішення суду в межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

В задоволенні решти позовних вимог про стягнення аліментів - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 судовий збір на користь держави в сумі 1816.00 грн. за позовними вимогами про стягнення аліментів.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлений 12.01.2021 року

Суддя Петрюк Т.М.

Направлене до ЄДРСР: 14.01.2021 року

Дата набрання законної сили: 12.02.2021 року