ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

11 листопада 2021 року

м. Харків

Справа №638/8990/18

Провадження №22-ц/818/4385/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Тичкової О.Ю.

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Сабельніка Б.В.,

сторони у справі:

позивач Харківська міська рада,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про зупинення провадження при розглядіапеляційної скарги ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова, ухвалене 6 грудня 2019 року у складі судді Аркатової К.В.,

у с т а н о в и в :

У червні 2018 року Харківська міська рада (далі ХМР)звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , яким просила стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 611076,60 грн.

Позов обґрунтований тим, що відповідачу на праві власності належать нежитлові будівлі літ. «И-1» загальною площею 277,7 кв.м. та літ. «С-1» загальною площею 681,6 кв.м. по АДРЕСА_1 з 12.03.2003, а літ. «Т-1» загальною площею 157,1 кв.м. з 03.10.2003. Відповідач з 12.03.2003 використовує земельну ділянку площею 0,2920 га по АДРЕСА_1 без виникнення права власності або користування та без державної реєстрації цих прав відповідно до статей 125, 126 Земельного кодексу (далі ЗК) України. ОСОБА_1 за період з 01.06.2015 по 31.05.2018 не сплачував за користування земельною ділянкою плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберіг у себе майно грошові кошти.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 6 грудня 2019 року позов ХМР задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ХМР безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 611076,60 грн., а також суму сплаченого судового збору у розмірі 9166,15 грн.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідач є власником нерухомого майна, розміщеного на відповідній земельній ділянці, на підставі договорів купівлі-продажу. Однак матеріали справи не містять доказів належного оформлення права користування указаною земельною ділянкою, зокрема, укладення відповідних договорів оренди з ХМР та державної реєстрації такого права. Отже, при укладенні договору купівлі-продажу нерухомості право користування земельною ділянкою до набувача не перейшло. Таким чином, відповідач користується цією земельною ділянкою без достатньої правової підстави. Грошові кошти, що є предметом позову, - це сума несплаченої відповідачем орендної плати за використання земельної ділянки, яка перебуває у комунальній власності, без укладення договору оренди, внаслідок чого позивач позбавлений можливості отримати дохід у такому розмірі від здачі земельної ділянки в оренду, чим йому завдано збитки у вигляді неодержаної орендної плати за землю, оскільки саме цю суму не отримав позивач, але міг би отримати в разі укладення між ним і відповідачем договору оренди, на підставі чого суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судовий збір покладено на відповідача пропорційно задоволених позовних вимог.

Винесення у справі заочного рішення мотивовано судом тим, що відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, оскільки днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду відповідач не надіслав, про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили.

04.01.2021 представник відповідача звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення від 06.12.2019, якою просив поновити пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, скасувати заочне рішення суду від 06.12.2019 і призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Заяву обґрунтував тим, що відповідач належним чином не сповіщений про дату та час судового засідання, повісток про виклик у судове засідання не отримував, рішення вручене його представнику 16.12.2020. Надсилання процесуальних документів та викликів до суду здійснювалось за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому дійсне місце проживання відповідача: АДРЕСА_2 . Вважає, що судом не було забезпечено можливості реалізувати належні відповідачу права, оскільки суд розглянув справу за його відсутності без належного повідомлення про день та час розгляду справи. По суті позовних вимог вказав, що позивачем не наведені відомості на підтвердження вихідних даних, на підставі яких здійснені розрахунки розміру орендної плати за період з 01.06.2015 по 31.05.2018; з розрахунку позивача неможливо встановити, чи правильним є застосовані ним функціональне призначення, коефіцієнти, площа та нормативна грошова оцінка землі, які зазначені в якості вихідних даних для розрахунку розміру орендної плати, заявленої до стягнення, оскільки будь які докази щодо виділення земельної ділянки, її кадастрового номеру та площі, технічної документації земельної ділянки та витягу з нормативної грошової оцінки землі позивачем не надані.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 травня 2021 року заяву представника ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволено частково. Поновлено ОСОБА_1 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення. Заяву представника відповідача про перегляд заочного рішення від 06.12.2019 залишено без задоволення.

Адвокатом Бєлкіним А.Д., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подана апеляційна скарга на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 6 грудня 2019 року, яке він просить скасувати і ухвалити нове, яким в позові відмовити, заходи забезпечення позову скасувати, зняти заборону відчуження нежитлових будівель літ. «И-1» загальною площею 277,7 кв.м., літ. «С-1» загальною площею 681,6 кв.м., літ. «Т-1» загальною площею 157,1 кв.м. по АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем не надано будь-яких відомостей на підтвердження вихідних даних, на підставі яких зроблені розрахунки заборгованості. У розрахунках за 2015-2015 рр. безпідставно застосовано максимальний «коефіцієнт Кф» зі значенням «2,5», який застосовується до землі комерційного використання, хоча відповідач не здійснює комерційну діяльність і не є суб`єктом підприємницької діяльності. З розрахунку позивача неможливо встановити та судом не перевірено, чи правильними є застосовані ним: функціональне призначення, коефіцієнти, площа та нормативна грошова оцінка землі, які зазначені в якості вихідних даних для розрахунку розміру орендної плати, заявленої до стягнення позивачем, оскільки будь-які докази щодо виділення земельної ділянки, її кадастрового номера та площі, технічної документації земельної ділянки та витягу з нормативної грошової оцінки землі матеріали справи не містять, бо такі документи не оформлювалися і не існують. Посилаючись на положення ст. 79-1 ЗК України апелянт вказує, що спірна земельна ділянка не є сформованим об`єктом цивільних прав, беручи до уваги, що технічна документація на неї не розроблялась (розробляється лише в даний час) і відомості щодо неї до Державного земельного кадастру не внесені. За таких обставин визначення позивачем розміру орендної плати самостійно шляхом арифметичного розрахунку без проведення нормативної грошової оцінки землі є безпідставним, що відповідає висновкам, викладеним в постановах Верховного Суду від 08.08.2018 по справі №922/1276/18, від 10.02.2020 по справі №922/981/18 (п. 5.20) за тотожними правовідносинами. Викладене свідчить про те, що судом не були з`ясовані обставини, що мають значення для справи.

Крім того, суд помилково застосував до спірних правовідносин законодавство про відшкодування шкоди (збитків), яке в даному випадку за відсутності винних дій з боку відповідача застосуванню не підлягає, що узгоджується з практикою Верховного Суду відносно тотожних правовідносин, викладеною в постановах від 20.11.2018 по справі №922/3412/17, від 04.12.2019 по справі №917/1739/17.

Також відповідач не згоден з висновком суду про покладення на нього судових витрат, оскільки він звільнений від сплати судового збору як особа з інвалідністю ІІ групи. Відповідач не мав можливості надати зазначені доводи і докази та заперечувати проти позову в суді першої інстанції, оскільки судові повістки направлялись за невірною адресою, що спричинило неявку відповідача в судові засідання, розгляд справи без його участі і ухвалення заочного рішення.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Вислухавши доповідь головуючого судді, заслухавши учасників судового засідання, встановивши обставини справи, перевіривши зібрані по справі докази, обговоривши апеляційну скаргу в межах її доводів та вимог позовної заяви, колегія суддів приходить до наступного.

Пунктом 10 ч. 1 ст. 252 ЦПК України визначено, що суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судовим розглядом, у дійсній цивільній справі №638/8990/18 задоволено позов Харківської міської ради до ОСОБА_1 та стягнуто з відповідача на користь позивача безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 611076,60 грн. з посиланням на те, що відповідач користується земельною ділянкою площею 0,2920 га без достатньої правової підстави.

Не погодившись з таким рішенням суду, відповідач просить його скасувати, посилаючись, зокрема, на те, що спірна земельна ділянка не є сформованим об`єктом цивільних прав в розумінні статті 79-1 ЗК України, технічна документація на неї не розроблялась, відомості щодо неї до Державного земельного кадастру не внесені. За таких обставин визначення позивачем розміру орендної плати самостійно шляхом арифметичного розрахунку без проведення нормативної грошової оцінки землі є безпідставним.

Ухвалою Верховного Суду від 06 червня 2021 року справу №646/4738/19 передано на розгляд Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду з підстав неоднакового застосування статті 79-1 Земельного кодексу України та Закону України «Про державний земельний кадастр» до правовідносин, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням земельної ділянки, зокрема, при розгляді позову про стягнення безпідставно збережених коштів у вигляді недоотриманої орендної плати. У вказаній ухвалі колегія суддів зауважила, що спірна земельна ділянка у період з липня 2016 року по 30 червня 2019 року не була сформована як об`єкт права оренди, оскільки не мала ані визначених меж, ані кадастрового номера, інформація про неї не занесена до Державного земельного кадастру.

При цьому в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 квітня 2021 року у справі №645/1040/19 (провадження №61-19442св20), постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 січня2021 року у справі №646/4546/19 (провадження №61-7171св20) міститься правовий висновок про те, що для вирішення спору щодо фактичного користування земельною ділянкою без укладення правовстановлюючих документів та без державної реєстрації прав на неї встановленню підлягають обставини, зокрема, чи є земельна ділянка, за фактичне користування якою позивач просить стягнути безпідставно збережені кошти, сформованим об`єктом цивільних прав протягом усього періоду, зазначеного у позові.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 липня 2020 року у справі №463/12532/18 (провадження №61-21651св19) та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року у справі №638/13423/18 (провадження №13423св19) суд касаційної інстанції, установивши, що фактичний розмір земельної ділянки визначено актом обстеження, визначення меж, площі та конфігурації земельної ділянки, складеним Департаментом територіального контролю Харківської міської ради, дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за земельну ділянку.

Зазначене свідчить про застосування судом касаційної інстанції у різних складах принципово різного підходу для вирішення справ, що випливають з одних і тих правовідносин, у яких один і той же предмет спору, і які врегульовані одними і тими ж нормами права, що викликало необхідність усунення виявлених розбіжностей у практиці їх розгляду Верховним Судом, так як, застосовуючи положення статті 79-1 ЗК України до правовідносин, що виникають у зв`язку із безпідставним отримання чи збереженням земельної ділянки, помилковим буде врахування лише положень щодо сформованості земельної ділянки.

Предметом дійсної цивільної справи №638/8990/18, що розглядається апеляційним судом, є стягнення безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів. При цьому площа земельної ділянки, за користування якою ХМР бажає стягнути плату, визначена на підставі складеного ХМР акту обстеження, визначення меж, площі та конфігурації земельної ділянки.

Отже, для однакового застосування статті 79-1 Земельного кодексу України при вирішенні спору, що випливає з одних і тих правовідносин, у яких один і той же предмет спору, і які врегульовані одними і тими ж нормами права, провадження в даній справі слід зупинити.

Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини 1 статті 252 цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Оскільки правовідносини у дійсній справі є подібними до правовідносин у справі №646/4738/19, яка передана на розгляд Об`єднаної Палати Верховного Суду, колегія суддів вважає за необхідне зупинити провадження у справі №638/8990/18 до закінчення перегляду в касаційному порядку Об`єднаною Палатою Верховного Суду цивільної справи №646/4738/19.

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтею 260 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Зупинити провадження по цивільній справі №638/8990/18 за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів до розгляду Об`єднаною Палатою Верховного Суду цивільної справи №646/4738/19 та оприлюднення повного тексту судового рішення, ухваленого за результатами такого розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня постановлення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст ухвали складений 12 листопада 2021 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук