АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2021 року

м. Чернівці

справа №727/1184/21

провадження 822/706/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів: Височанської Н.К., Половінкіної Н.Ю.,

секретар Конецька Д.Г.

учасники справи:

позивач Державна іпотечна установа,

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

апеляційна скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 26 квітня 2021 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Танасійчук Н.М.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2021 року Державна іпотечна установа звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позов мотивовано тим, що 10 жовтня 2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за яким останній отримав кредит в розмірі 14 000 Євро.

На забезпечення виконання зобов`язань за цим кредитним договором 10 жовтня 2007 року між банком та ОСОБА_2 , як майновим поручителем, укладено договір поруки.

Згідно з договором відступлення права вимоги № 17/4-В від 11 лютого 2015 року, укладеного між Державною іпотечною установою та ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", первісний кредитор відступив, а новий кредитор набув всі права вимоги за договорами вказаними в додатку, в тому числі і за догоровом, укладеним з ОСОБА_1

У зв`язку із неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору виникла заборгованість, банк направив позичальнику та поручителю відповідні вимоги про усунення порушень, які були проігноровані останніми.

Враховуючи зазначене, позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту від 10 жовтня 2007, яка станом на 20 січня 2021 року становить 380127 гривень 28 коп. та складається із заборгованості: основного боргу в розмірі 203494 гривні 26 коп.; по відсотках за користування кредитом (за період з 30 вересня 2015 року по 01 січня 2021 року) в розмірі 176633 гривні 02 коп.

Просили суд стягнути солідарно з відповідачів на користь Державної іпотечної установи заборгованість за кредитним договором в розмірі 380127 гривень 28 коп. та вирішити питання про судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 26 квітня 2021 року позов Державної іпотечної установи задоволено.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Державної іпотечної установи заборгованість за кредитним договором № 1713pv21-07 від 10 жовтня 2007 року в розмірі 302 709 гривень 02 копійки.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що вимоги Державної іпотечної установи про стягнення з відповідачів у солідарному порядку заборгованості є обґрунтованими, а наданий розмір заборгованості підтверджений розрахунками заборгованості та виписками, тому наявні правові підстави для задоволення позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції просять суд скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимогах в повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що при ухваленні рішення суд першої інстанції залишив поза увагою лист-вимогу №266 від 17 лютого 2009 року про дострокове повернення кредиту у розмірі 13054 Євро 30 центів, яку направило ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит". Вказаним листом банк скористався правом на зміну умов кредитного договору та зміну строку дострокового погашення заборгованості за кредитним договором, а отже позивач пропустив строк позовної давності, для звернення до суду з даним позовом.

Короткий зміст позиції інших учасників справи

На апеляційну скаргу Державна іпотечна установа подала відзив.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Посилається на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а аргументи апеляційної скарги є безпідставними.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Між ТОВ Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1713pv21-07 від 10 жовтня 2007 року (а.с 7-14), згідно якого банк надав позичальнику кредит на умовах забезпеченості, повернення, терміновості, платності у розмірі 14000 Євро по відсотковій ставці 13,5 відсотків річних.

Згідно додаткової угоди від 29 серпня 2008 року № 3 до кредитного договору№ 1713pv21-07 від 10 жовтня 2007 року, встановлено, що з 29 серпня 2008 року процентна ставка була збільшена до 16%.( а.с.18)

Відповідно до договору поруки № 1713pv21-07 від 10 жовтня 2007 року (а.с. 19-21) ОСОБА_1 зобов`язався відповідати перед кредитором в повному обсязі за своєчасне повне виконання боржником зобов`язань за кредитним договором № 1713pv21-07 від 10 жовтня 2007 року.

Згідно з договором відступлення права вимоги № 17/4-В від 11 лютого 2015 року, укладеним між Державною іпотечною установою та ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 616 та додатком № 1 до цього договору (а.с. 31-36), первісний кредитор відступив, а новий кредитор набув всі права вимоги за договорами вказаними в додатку, в тому числі і за догоровом, укладеним з ОСОБА_1

Позивач повідомив ОСОБА_1 про факт відступлення прав вимоги за кредитним договором № 1713pv21-07 від 10 жовтня 2007 року, іпотечним договором № 1713pv21-07 від 10 жовтня 2007 року та договором поруки № 1713pv21-07 від 10 жовтня 2007 року про що свідчить його лист від 15 жовтня 2015 року № 7359/11/2, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, реєстр згрупованих поштових відправлень (рекомендованих листів), список згрупованих поштових відправлень, реєстр рекомендованих відправлень (а.с. 42-43).

09 грудня 2020 року Державна іпотечна установа направила ОСОБА_1 вимогу №5224/15/2 від 09 грудня 2020 року про дострокове повернення кредитних ресурсів: по сумі основного боргу - 263149 гривень 12 коп., прострочених відсотках за користування кредитом ( за період 01 травня 2020 року по 25 листопада 2020 року) в розмірі 20288 гривень 94 коп. ( а.с.44-45).

17 лютого 2009 року ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит" направило ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вимогу №266 від 17 лютого 2009 року про дострокове повернення кредиту у розмірі 13054 Євро 30 центів. ( а.с.79).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Згідно зі статтею 1054 ЦК Україниз а кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За правилом статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша статті 527 ЦК України).

Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (положення статті 611 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша та друга статті 554 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що у зв`язку з наявністю заборгованості відповідачів за кредитними платежами ВАТ «Банк "Фінанси та Кредит» 17 лютого 2009 року, на підставі пункту 3.4. кредитного договору, направив позичальнику вимогу про дострокове погашення кредитної заборгованості, скориставшись своїм правом пред`явлення вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

В зазначений у пункті 3.4. кредитного договору 30-денний строк відповідачами вимоги банку виконані не були.

Таким чином, приймаючи до уваги, що у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язання за кредитним договором утворилась заборгованість, суд першої інстанцій дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за кредитним договором, оскільки право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, є порушеним.

Разом із тим, особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу в межах строку позовної давності.

Так, відповідно до положень статей 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Європейський суд з прав людини у справах «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» та «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей: забезпечувати юридичну визначеність та остаточність, а також захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в тому випадку, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що відбувалися в далекому минулому, спираючись на докази, які вже могли втратити достовірність та повноту із плином часу.

Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість господарських відносин

Для обчислення позовної давності застосовують загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252-255 ЦК України.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права.

Згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Разом із тим, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (частина п`ята статті 267 ЦК України).

Звернувшись 17 лютого 2009 року, на підставі пункту 3.4. кредитного договору до відповідача з вимогою про повернення кредиту у повному обсязі, банк змінив строк виконання основного зобов`язання, а у відповідачів виникло зобов`язання не тільки сплати простроченої заборгованості за кредитом, а й дострокового повернення частини позики, що залишилася, сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та інших виплат , передбачених договором. У передбачений у пункті 3.4. кредитного договору у строк 10-ти банківських днів відповідачі вимоги банку не виконали.

За вказаних обставин, у позивача виникло право на судовий захист своїх порушених прав, передбачених кредитним договором № 1713pv21-07 від 10 жовтня 2007 року.

При цьому, слід ураховувати, що при обрахуванні позовної давності визначальним є саме момент, коли позивач довідався або повинен був довідатися про порушення свого права.

Право на позов щодо стягнення суми заборгованості за кредитом (у тому числі і дострокового стягнення) виникло у банку на тридцятий день після відправлення повідомлення про зміну строку виконання зобов`язань за кредитним договором у повному обсязі, тобто з 19 березня 2009 року, і відповідно саме з даної дати починає перебіг строку позовної давності, оскільки банк 17 лютого 2009 року надіслав позичальнику вимогу про дострокове погашення кредиту.

Тобто банк скористався своїм правом, передбаченим частиною другоюстатті 1050 ЦК України, і змінив строк виконання зобов`язань за кредитним договором шляхом направлення на адресу позичальника вимоги про дострокове погашення всієї суми боргу (кредиту, відсотків, пені/штрафу) протягом тридцяти календарних днів з дня відправлення повідомлення, тому саме з цієї дати починається для банку перебіг позовної давності щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором.

Позов про стягнення заборгованості за кредитом поданий позивачем до суду 08 лютого 2021 року, тобто з пропуском позовної давності, передбаченої статтею 257 ЦК України, про сплив якої під час розгляду справи заявлено відповідачем.

За таких обставин, суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, та дійшов передчасного висновку про часткове задоволення позову.

Аналогічних правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц (провадження № 14-306цс18) з подібними правовідносинами.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про скасування рішення першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до правил статті 141 ЦПК України слід змінити розподіл судових витрат.

Як вбачається з мотивувальної частини суд апеляційної інстанції дійшов висновку про скасування рішення першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

При звернені до апеляційного суду апелянтами, відповідно до квитанції, було сплачено 6810 гривень 65 копійок судового збору.

Отже, слід стягнути з Державної іпотечної установи на користь відповідачів по 3405 гривень 32 копійки кожному в рахунок відшкодування судових витрат понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 26 квітня 2021 року скасувати.

У задоволенні позову Державної іпотечної установу до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з Державної іпотечної установи на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 по 3405 гривень 32 копійки кожному в рахунок відшкодування судових витрат понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Дата складання повного тексту судового рішення - 06 серпня 2021 року.

Головуючий М.І. Кулянда

Судді: Н.К. Височанська

Н.Ю. Половінкіна