Дата документу 15.06.2021 Справа № 554/1203/16-ц
Провадження № 2/554/821/2021
Рішення

іменем України

15 червня 2021 року місто Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Тімошенко Н.В.

за участю секретаря судового засідання - Колесніченко О.П.,

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 як законного представника ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа - Шевченківський райони відділ державної міграційної служби України м.Полтава про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом виселення із квартири і зняття з реєстрації,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 як законний представник ОСОБА_3 звернулася до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_4 прохаючи суд визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача вказала, що її син ОСОБА_3 ( інвалід другої групи з дитинства ) є єдиним спадкоємцем квартири АДРЕСА_1 , першої черги за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 . Згідно довідки КП «ЖЕО №2» від 01.02.2013 року вбачається, що в вищезазначеній квартирі зареєстровані ОСОБА_6 ( яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та ОСОБА_4 , який залишається і по цей час проживати за місцем реєстрації. З повідомлення центрального відділу ДРАЦС РС Полтавського МУЮ від 05.02.2013 року вбачається, що в актовому записі про шлюб № 2180 від 10.12.1997 року на ОСОБА_5 та ОСОБА_6 наявна відмітка про розірвання шлюбу по Октябрському відділу ДРАЦС РС Полтавського МУЮ, а/з № 239 від 19.07.2004 року. З цих підстав, ОСОБА_3 є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 , оскільки ОСОБА_6 є колишньою дружиною померлого. Вважає, що ОСОБА_4 втратив право користування вказаною квартирою, так як не є членом сімї нового власника.

23.02.2016 року ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави відкрито провадження по справі.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовну заяву підтримав та прохав її задовольнити.

/

Відповідач ОСОБА_4 належним чином, шляхом надіслання повісток рекомендованим листом, повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився.

Представник третьої особа - Шевченківського районного відділу Державної міграційної служби в судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи .

Перевіривши фактичні обставини справи наданими письмовими доказами, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Полтава помер ОСОБА_5 , що засвідчено даними Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 03.12.2011 року Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області.

Четвертою полтавською державною нотарільною контрою повідомлено, що 16.12.2011 року після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 заведено спадкову справу № 627. Заяву про прийняття спадщини подано від імені сина померлого ОСОБА_3 . Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадщину прийняла також дружина померлого ОСОБА_6 , як спадкоємець, який постійно проживав за спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інших заяв про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходило.

Даними Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20.08.2011 року підтверджено право власності ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 являється інвалідом з дитинства 2 групи, що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_2 від 05.03.2013 року.

Рішенням Синельниківського районного суду Дніпропетровської області від 27.10.2015 року ОСОБА_3 визнано недієздатним. Опікуном недієздатного ОСОБА_3 призначено ОСОБА_2

04.08.2016 року державним нотаріусом Четвертої полтавської державної нотаріальної контори Ткаченко Н.В. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмовлено ОСОБА_5 у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 на всю квартиру АДРЕСА_1 .

Із мотивувальної частини даної постанови слідує, що 03.08.2016 року до Четвертої полтавської державної нотаріальної контори звернулася ОСОБА_2 , яка визнана опікуном недієздатного ОСОБА_3 , із заявою про отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 на всю квартиру АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Полтава померла ОСОБА_6 , що підтверджено даними Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 25.05.2013 року Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції.

20.08.2013 року приватним нотаріусом Дробітько В.В. заведено спадкову справу № 60/2013 від 20.08.2013 року після померлої ОСОБА_6 . В спадковій справі є заява про прийняття спадщини від ОСОБА_4 від 20.08.2013 року. Інших заяв про прийняття спадщини чи відмову від прийняття спадщини не надходило. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося.

Згідно довідки ЖЕО № 2 від 28.10.2013 року - ОСОБА_6 була зареєстрована у АДРЕСА_2 з 04.09.2007 року по 24.05.2013 року по день смерті.

01.09.2007 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 1442, що підтверджено даними Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , виданого 01.09.2007 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського МУЮ.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 16.04.2018 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 про визнання права власності на частину нерухомого майна в порядку спадкування - задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ (одна друга) частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 37, 4 кв.м., житловою площею 17,3 кв.м. в порядку спадкування за законом як спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в м.Полтава.

Постановою апеляційного суду Полтавської області від 26.07.2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 16.04.2018 року без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 статті 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 13 Конституції України власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України визначено, що право власності це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності на нерухоме майно набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 на підставі рішення суду від 16.04.2018 року є власником Ѕ (одна друга) частини квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 37, 4 кв.м., житловою площею 17,3 кв.м. в порядку спадкування за законом як спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_6

Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 статті 383 ЦК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Зі змісту частини 2 статті 386 ЦК України вбачається, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 34, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особо такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення ( пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

З матеріалів справи встановлено, що в даному випадку правовідносини виникли між співвласниками майна.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог щодо втрати права користування житлом ОСОБА_4 як членом сім`ї колишнього власника.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки відповідач ОСОБА_4 є власником Ѕ частини квартири, у відповідності до норм цивільного законодавства право власності є непорушним, власник не може бути позбавлений права володіння, користування та розпорядження своїм майном.,

У відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати залишити за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд -

вирішила:

у задоволенні позову ОСОБА_2 як законного представника ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа - Шевченківський райони відділ державної міграційної служби України м.Полтава про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом виселення із квартири і зняття з реєстрації - відмовити.

Копію повного судового рішення направити учасникам справи протягом 2 (двох) днів з дня його складання.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд міста Полтави протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З текстом рішення суду можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , ІПН - невідомий.

Відповідача: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , ІПН - невідомий.

Третя особа: Шевченківський райони відділ державної міграційної служби України м.Полтава, місце знаходження: м.Полтава,вул.Г.Сталінграду, 30.

Суддя Н.В.Тімошенко