Справа № 456/3605/20
Провадження № 2/456/482/2021
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

05 листопада 2021 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бораковського В. М. ,

секретар судового засідання Свержинська І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

за участю:

представників позивача ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

встановив:

Стислий виклад позиції позивача.

Представник позивача ОСОБА_4 , подала позов до ОСОБА_2 (відповідач), в якому просить стягнути з відповідача суму позики, що становить 500000 (п`ятсот тисяч) грн, та судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору представник позивача покликається на те, що ОСОБА_5 09.06.2016 дав у борг відповідачеві грошові кошти в сумі 500000 (п`ятсот тисяч) грн, що на день укладення договору позики складало за офіційним курсом НБУ (1 долар 24,95 грн.) 20 000 (двадцять тисяч) доларів США до 09.05.2018. Однак до теперішнього часу відповідачем не було повернуто борг в повному обсязі.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву.

У судовому засіданні представники позивача позов підтримали повністю, покликаючись на викладені у ньому обставини, не заперечують проти заочного розгляду справи та просять суд позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоч про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав

Заяви та клопотання, подані учасниками справи.

Представник позивача подала клопотання про зупинення провадження у справі до залучення до участі у справі правонаступника чи законного представника у зв`язку зі смертю позивача (а.с.22).

07.07.2021 представником позивача подано клопотання про поновлення провадження у справі та залучення правонаступника (а.с.27).

Представником позивача 08.07.2021 подано до суду заяву про забезпечення позову в порядку ст.150 ЦПК України (а.с.42 - 43).

08.07.2021 подано доповнення до заяви про забезпечення позову(а.с.55).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 01.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до відкритого судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.15-16).

Ухвалою судового засідання від 04.12.2020 зупинено провадження у справі до залучення до участі у справі правонаступника (а.с.25 -26).

Ухвалою судового засідання від 08.06.2021 провадження у справі поновлено (а.с.32).

Ухвалою від 09.07.2021 заяву представника ОСОБА_6 - адвоката Гошовської Я.А. про забезпечення позову задоволено частково (а.с.57 - 58).

Судом розміщено (оприлюднено) на веб - порталі Судової влади України оголошення про виклик у судове засідання по справі № 456/3605/20 відповідача ОСОБА_2 (а.с.40,65).

Суд, заслухавши пояснення представників позивача, з`ясувавши обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення повністю виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Відповідно до договору позики (між фізичними особами) та розписки від 09.05.2016, ОСОБА_2 взяв у ОСОБА_5 500000 (п`ятсот тисяч) грн, що на день укладення договору позики складало за офіційним курсом НБУ (1 долар 24,95 грн.) 20 000 (двадцять тисяч) доларів США. Зобов`язується повернути борг до 09.05.2018. (а.с.8, 9).

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань перед позикодавцем ОСОБА_5 правонаступником ОСОБА_1 за договором позики та неповернення позичальником у визначений цим договором термін суми позики.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Так, відповідно до частин 1, 2 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з приписами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частин 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (абзац 2 частини 1 статті 1046 ЦК України).

Положеннями статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Також, ВС підкреслив, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки.

Відповідні висновки викладено і у постанові ВС від 12.11.2020 року у справі № 154/3443/18.

У силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Надані позивачем докази суд визнає належними та допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення боргу за договором позики.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що ОСОБА_5 надав ОСОБА_2 позику - грошові кошти у сумі 500000 (п`ятсот тисяч) грн., а ОСОБА_2 зобов`язався повернути ці кошти до 09.05.2018. На підтвердження укладення договору позики та передачі коштів на зазначених вище умовах ОСОБА_2 надав ОСОБА_5 розписку.

Так, виходячи з вищенаведеного та наявних у справі доказів, суд вважає, що розписка від 09.05.2016 як борговий документ свідчить про існування між сторонами договірних відносин, а також підтверджує факт укладення договору від 09.05.2016 і засвідчує отримання боржником від кредитора вказаної грошової суми.

Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача без зазначення на ній про повернення оспорюваних сум, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.

Суд зауважує, що за своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Аналізуючи наявну в матеріалах справи розписку суд зазначає, що в такій чітко визначені її сторони позикодавець та позичальник, предмет позика грошових коштів, сума грошових коштів та їх грошова одиниця 500000 (п`ятсот тисяч ) грн, а також термін, до якого ця сума позики повинна бути повернута. Відтак, суд доходить переконання, що справжньою природою цієї розписки є саме отримання позики грошових коштів на умовах поворотності, строковості та безоплатності правочину.

Фактичних даних, які спростовували наведені вище висновки суду або породжували обґрунтовані сумніви у достовірності наданих суду доказів на підтвердження викладених у позові обставин, судом не здобуто.

Крім цього, суд позбавлений можливості надати оцінку аргументам відповідача, оскільки такі ним не наведені.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності суд вважає, що позов слід задовольнити повністю, стягнувши з відповідача ОСОБА_2 , на користь позивача ОСОБА_1 правонаступника ОСОБА_5 суму позики у розмірі 500000 (п`ятсот тисяч) грн.

Розподіл між сторонами судових витрат.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн (а.с.49) підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.

Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір пропорційно розміру заявлених позовних вимог у розмірі 4092 (чотири тисячі дев`яносто дві) грн.

На підставі статтей 526, 625, 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України та керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 259, 263-265, 268, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) про стягнення боргу за договором позики задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 500000 (п`ятсот тисяч) грн., 908 (дев`ятсот вісім) грн. сплаченого судового збору, а всього 500 908 (п`ятсот тисяч дев`ятсот вісім) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 4092 (чотири тисячі дев`яносто дві) грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відповідно до частини 6 ст. 259 та частини 1 ст. 268 ЦПК України складання повного рішення суду відкладено на п`ять днів.

У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 10 листопада 2021 року.

Головуючий суддя В. М. Бораковський