Провадження 22- ц /812/1889/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді Бондаренко Т.З.,

суддів - Крамаренко Т.В., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання Богуславською О.М.,

за участю: представника скаржника Мотельчук Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №481/891/21 за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на ухвалу Новобузького районного суду Миколаївської області від 09 серпня 2021 року, постановлену під головуванням судді Васильченко Н.О. в приміщенні того ж суду, за скаргою

ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльність Новобузького районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та зобов`язання зняти арешт,-

В С Т А Н О В И В:

В липні 2021 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою про визнання протиправною бездіяльність Новобузького районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та зобов`язання зняти арешт.

В обґрунтування своєї скарги зазначив, що з 06 жовтня 2009 року по 24 грудня 2009 року на виконанні у Новобузькому районному відділі ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) перебувало виконавче провадження № 15160871 на виконання виконавчого листа № 1-59, виданого Новобузьким районним судом Миколаївської області 09 січня 2008 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_1 14423 грн. в рамках якого винесена постанова про арешт майна боржника, а виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі п.5 ч. 1. ст.40 ЗУ "Про виконавче провадження".

З 25 серпня 2011 року по 28 жовтня 2011 року на виконанні у Новобузькому районному відділі ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) перебував той же виконавчий лист № 1-59 (ВП 28335981). В рамках цього виконавчого провадження винесена постанова про арешт майна боржника, а 28. ;jdnyz 2011 року виконавче провадження було завершено на підставі п.10 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку з направленням виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

З 08 серпня 2013 року по 30 жовтня 2013 року на виконанні у Новобузькому районному відділі ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) перебував той же виконавчий лист № 1-59 (ВП38718982). В рамках даного виконавчого провадження також була винесена постанова про арешт майна боржника та заборони його відчуження, а 30 жовтня 2013 року виконавчий лист був повернутий стягувачу на підставі п. 5 ч. 1. ст. 47 ЗУ «Про виконавче проваджені, у зв`язку з неможливістю встановити місце проживання боржника.

Посилаючись на те, що у Новобузькому районному відділі ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) відкритих виконавчих проваджень щодо нього як боржника немає, а при зверненні до останнього ним отримана відповідь про неможливість зняття арешту позивач просив визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Новобузького районного відділу виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м.Одеси) щодо не зняття арешту з майна боржника накладених в рамках зазначених вище виконавчих проваджень.

Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 09 серпня 2021 року задоволено заяву ОСОБА_4 про зобов`язання Новобузького районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) припинити чинність обтяження у вигляді арешту майна. Зобов`язано Новобузький районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) припинити чинність обтяження у вигляді арешту майна боржника ОСОБА_4 за №9128932, № 1750196, № 11710369.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій зазначила про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_3 .

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд дійшов наступного.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із таких підстав.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до частин 1,2,5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення не відповідає вказаним вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи 01 вересня 2008 року Новобузьким районним судом Миколаївської області видано виконавчий лист №1-59, відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 суму завданих матеріальних збитків у розмірі 14423,00 грн.

В період з 06 жовтня 2009 року по 24 грудня 2009 року на виконанні у Новобузькому районному відділі ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) було відкрите виконавче провадження за № 15160871 на виконання виконавчого листа №1-59 виданого Новобузьким районним судом Миколаївської області 01 вересня 2008 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суми завданих збитків у розмірі 14 423,00 грн.. 06 жовтня 2009 року в рамках даного виконавчого провадження, державним виконавцем Бакуменко В.В. була винесена постанова про арешт майна боржника - ОСОБА_3

24 грудня 2009 року за результатами проведення виконавчих дій Виконавчий лист № 1-59 був повернутий Стягувану на підставі п.5 ч. 1. ст.40 ЗУ "Про виконавче провадження", у редакції, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, у зв`язку з неможливістю встановити особу боржника та його місце проживання.

З 25 серпня 2011 року по 28 жовтня 2011 року на виконанні у Новобузькому районному відділі ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) перебував виконавчий лист № 1-59, виданий Новобузьким районним судом Миколаївської області 01 вересня 2008 року, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суми завданих збитків у розмірі 14 423,00 грн. у виконавчому провадженні №28335981. В даному виконавчому провадженні 11 жовтня 2011 року державним виконавцем Лашковим Б.А. була винесена постанова про арешт майна боржника та заборони його відчуження.

28 жовтня 2011 року за результатами проведення виконавчих дій, зазначене виконавче провадження на виконання виконавчого листа № 1-59 було завершено на підставі п.10 ч. 1. ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, у зв`язку з направленням виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

З 08 липня 2013 року по 30 жовтня 2013 року на виконанні у Новобузькому районному відділі ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) перебував виконавчий лист № 1-59, що виданий Новобузьким районним судом Миколаївської області 01.09.2008 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суми завданих збитків у розмірі 14 423,00 грн. у виконавчому провадженні №38718982. В даному виконавчому провадженні 19 липня 2013 року державним виконавцем Лашковим Б.А. була винесена постанова про арешт майна боржника та заборони його відчуження.

30 жовтня 2013 року за результатами проведення виконавчих дій Виконавчий лист № 1-59 був повернутий Стягувану на підставі п.5 ч. 1. ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» у редакції, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, у зв`язку з неможливістю встановити місце проживання Боржника.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи, при цьому згідно до ч.1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Порядок виконання судового рішення визначений у ч.1 ст.431 ЦПК України - виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, виданого після набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до частини 1 статті 446 Цивільного процесуального кодексу України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Згідно Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішення, встановлених цим Законом, не упереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження та їх клопотання.

За правилами ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Згідно п. 3.17 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року №512/5 в редакції чинній на момент прийняття державним виконавцем оскаржуваних постанов, у постановах про повернення виконавчого документа стягувачу, державний виконавець зазначає підстави для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

Районний суд, задовольняючи вимоги ОСОБА_3 , виходив з положень ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», якою передбачено, що в разі повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або до іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту. Проте, як вважав суд, державний виконавець вказаних вимог закону не дотримався чим порушив права заявника у всіх випадках повернення виконавчого документа.

Однак з таким висновком суду не можна погодитись, оскільки він не ґрунтується на обставинах справи та відповідних їм вимогах закону.

Відповідно до положень Стаття 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.

Згідно ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Із змісту заявлених вимог вбачається, що ОСОБА_3 просить визнати дії державного виконавця щодо незняття арешту при поверненні виконавчого листа 24 грудня 2009 року, 28 жовтня 2011 року, 30 жовтня 2013 року.

Так, відповідно до положень ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції станом на жовтень 2009 року передбачено, що якщо в результаті вжитих державним виконавцем заходів

неможливо з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи,

місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (за

винятком виконавчих документів, зазначених у частині першій статті

42 цього Закону), а також виконавчих документів, за якими мають

бути стягнені грошові кошти чи інше майно, та інших виконавчих

документів, які можуть бути виконані без безпосередньої участі

боржника.

Повернення виконавчого документа стягувачеві з підстав передбачених пунктами 2-6 частин першої цієї статті, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання в межах строків, встановлених статтею 21 цього Закону.

Таким чином, державний виконавець, повертаючи виконавчий документ 24 грудня 2009 року на підставі п. 5 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку неможливістю встановити особу боржника та його місце знаходження, не мав обов`язку скасовувати арешт з майна боржника. За такого підстав для визнання таких дій державного виконавця неправомірними немає.

Пунктом 10 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції станом 28 жовтня 2011 року передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі: направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби. Про закінчення виконавчого провадження державний

виконавець виносить постанову з обов`язковим мотивуванням підстав

її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він

безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк

надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у

порядку, встановленому цим Законом.

Повертаючи виконавчий лист 28 жовтня 2011 року на підставі положень п. 10 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з направленням виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби. Вказаним законом також не було покладено на державного виконавця обов`язку щодо скасування накладеного арешту на майно боржника, що свідчить про правомірність дій державного виконавця.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 47 вказаного Закону в редакції станом 30 жовтня 2013 року передбачено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника з`ясувати місцезнаходження боржника-юридичної особи, місце знаходження місце проживання, перебування боржника - фізичної

особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі

документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої

каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою

годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини,

за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші

виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої

участі боржника).

Враховуючи, що виконавчий лист повернуто державним виконавцем 30 жовтня 2013 року за п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України з підстав неможливості встановлення місця проживання боржника, вказаний закон також не встановлював обов`язку державного виконавця щодо скасування накладеного арешту на майно боржника.

Таким чином у всіх вказаних випадках, виконавчий лист повертався державним виконавцем саме стягувачу, яким є ОСОБА_1 .

Відповідно до наведених норм закону, стягувач у всіх випадках не позбавлена права на повторне подання виконавчого документу до державної виконавчої служби для примусового виконання.

За вказаних обставин, районний суд безпідставно послався на положення ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки вказана норма регулює інші правовідносини, пов`язані з поверненням виконавчого листа не стягувачу у виконавчому провадженні, а суду або іншому органу (посадовій особі), який його видав.

Із пояснень ОСОБА_1 в судовому засіданні суду апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_3 був засуджений вироком суду за злочин проти особи, де ОСОБА_1 була потерпілою та на її користь стягнуто 14423 грн., завданих їй матеріальних збитків. Вирок суду в частині стягнення коштів не виконано до даного часу. Вона має намір звертатися до державної виконавчої служби для подальшого примусового виконання.

Вказані обставини ОСОБА_3 та його представником ОСОБА_5 не спростовано.

За такого, і висновки суду щодо відсутності потреби у збереженні арешту на майно ОСОБА_3 , як боржника у виконавчому провадженні є безпідставними. Також, районний суд вказав про завершення виконавчого провадження за п. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» , однак такий висновок не ґрунтується на наявних доказах у справі.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до положень п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи, що районний суд застосував норми матеріального права, які не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, безпідставно в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали невірно вказав про неправомірність дій державного виконавця, проте не вирішуючи питання щодо протиправності дій державного виконавця в резолютивній частині ухвали, безпідставно поклав зобов`язання на державного виконавця припинити чинність обтяження у вигляді арешту на майно боржника, в супереч діючого на час вчинення виконавчих дій закону, в зв`язку з чим оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням у даній справі нового судового рішення про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_3 про визнання протиправними дій державного виконавця та покладення на нього обов`язку щодо припинення арешту майна.

При цьому не заслуговують на увагу доводи заявника про те, що сплинув строк пред`явлення виконавчого документу lо виконання, оскільки відповідно до наведених положень закону стягувач не позбавлений права на повторне пред`явлення виконавчого листа до виконання та подачі заяви про поновлення відповідного строку, яка підлягає вирішенню у встановленому законом порядку.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити .

Ухвалу Новобузького районного суду Миколаївської області від 09 серпня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні скарги ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльність Новобузького районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та зобов`язання зняти арешт відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог ст. 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту, 08 листопада 2021 року.

Судді: Т.З.Бондаренко

Т.В.Крамаренко

В.І.Темнікова