Справа № 545/2272/21
Провадження № 2/545/1080/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2021 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Стрюк Л.І.,

з участю секретаря Артеменко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтава у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до заяви №б/н від 15.12.2009 року АТ КБ «Приватбанк» відкрив позичальнику картковий рахунок, кредитний ліміт по якому був збільшений до 9500 грн. Проте відповідач належним чином не виконав зобов`язання за договором, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 11632,10 грн., яку й просить стягнути з відповідача.

Відповідач надала відзив на позов, який обґрунтовувала тим, що укладений 15 грудня 2009 року договір про надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк» у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить умов про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Посилалася на те, що позивачем в порушення вимог ст.1056-1 ЦК України в односторонньому порядку змінювалася відсоткова ставка. Тому вважає вимоги про стягнення відсотків задоволенню не підлягають. Зазначила, що заборгованість за тілом кредиту в розмірі 9767,35 грн. погашена в повному обсязі за рахунок здійснених платежів, які АТ КБ «ПриватБанк» зарахував не в погашення тіла кредиту, а відсотків. У задоволенні позову просила відмовити у повному обсязі.

У відповіді на відзив представник позивача посилався на те, що, підписавши заяву, банк та клієнт приєднуються та зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку Договорі банківського обслуговування в цілому. При укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України. Зазначив, що відповідачем була підписана «Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», якою встановлено поточну процентну ставку 30,00% на рік., вказано розмір комісій та штрафів. Щодо черговості погашення заборгованості посилався на умови кредитного договору, згідно з якими кошти, отримані від клієнта на погашення заборгованості за кредитом, у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором у повному обсязі, насамперед, направляються для погашення прострочених процентів за користування кредитом, далі простроченої до повернення суми кредиту (тіла кредиту) тощо. Щодо підвищення процентної ставки та надання підтверджень про відправлення повідомлення про зміну розміру відсоткової ставки посилався на електронний документообіг банку, відомості в архіві зберігаються не більше трьох років.

У судове засідання представник позивача не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, та зазначив, що свої вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, попередньо надавши заяву про розгляд справи без її участі, у задоволенні позову просила відмовити в повному обсязі з підстав викладених у відзиві.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Встановлено, що 15.12.2009 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (правонаступником є АТ КБ «Приватбанк») та ОСОБА_1 підписана анкета-заява № б/н, та довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 15.12.2009 року на підставі яких позивач відкрив відповідачу картковий рахунок та встановив початковий кредитний ліміт в розмірі 500 грн., який був збільшений до 9 500 грн. (а.с.16 17, 14).

Укладений між сторонами договір складається з анкети-заяви, довідки про умови кредитування, «Умов та правил надання банківських послуг», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua.

Згідно з розрахунком, станом на 15.06.2021 року за ОСОБА_1 рахується заборгованість у розмірі 11632,10 грн., з яких: 9767,35 грн. заборгованість за кредитом; 1864,75 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Спір між сторонами стосується стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме - заборгованості за кредитом, заборгованості за відсотками за користування кредитом.

Судом встановлено, що 15.12.2009 року ОСОБА_1 видана платіжна картка кредитка «Універсальна», 55 днів пільгового періоду №327852, що підтверджується анкетою-заявою від 15.12.2009 року. Окрім того, анкетою-заявою від 15.12.2009 року, яка підписана позичальником визначена базова відсоткова ставка 2,5% на місяць на залишок заборгованості; кредитний ліміт в сумі 500 грн. (а.с.16).

Також 15.12.2009 року ОСОБА_1 підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» відповідно до якої сторонами були визначені наступні умови надання кредитних коштів: пільговий період до 55 днів; базова відсоткова ставка 1,9% на місяць з розрахунку 360 днів на залишок заборгованості; комісія за кредитне обслуговування 1% на залишок заборгованості, непогашеної упродовж льотного періоду; розмір щомісячних платежів (включаючи плату за використання кредитних коштів в звітному періоді) 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, що складається із: пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) = базова процентна ставка за договором)/30 нараховується за кожний день прострочення кредиту, пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховуються 1 раз на місяць за наявності прострочення за кредитом або відсотками 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму понад 50 грн.; штраф за порушення строку платежів по будь-якому із грошових зобов`язань більше ніж на 30 днів у сумі 500 грн. + 5 % від суми позову (а.с.17).

Згідно з довідкою банку, старт карткового рахунку проведений 15.09.2009 року та того ж дня встановлений кредитний ліміт в розмірі 500 грн.. Згодом розмір кредитного ліміту неодноразово збільшувався, а саме: 10.08.2010 року 1 000,00 грн., 06.11.2010 року 1 200,00 грн., 16.05.2011 року 1 400,00 грн., 15.05.2012 року 1 900,00 грн., та 25.06.2019 року був встановлений в розмірі 9500 грн. (а.с.14).

Відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_1 за кредитним договором №б/н отримала кредитні картки: № НОМЕР_1 відкрита 15.12.2009 року термін дії 12/11; № НОМЕР_2 відкрита 26.12.2011 року термін дії 10/15; № НОМЕР_3 відкрита 28.04.2012 року термін дії 10/15; № НОМЕР_4 відкрита 28.04.2021 року термін дії 01/16; № НОМЕР_5 відкрита 02.03.2013 року термін дії 07/16; № НОМЕР_6 відкрита 02.11.2013 року термін дії 09/17; № НОМЕР_7 відкрита 10.02.2014 року термін дії 12/17; № НОМЕР_8 дата відкриття 11.01.2018 року термін дії 09/21 (а.с.15).

Відповідач не спростовувала факт отримання кредитної картки та кредитних коштів. Факт користування кредитом підтверджується випискою по рахунку, в якій відображено рух коштів, зокрема, як зняття кредитних коштів, так і погашення кредиту. Згідно виписки по рахунку вбачається, що останнє погашення кредиту проведено 25.11.2020 року (а.с.37-46).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно зі статтею 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статі 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

За приписами ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Аналізуючи умови кредитування за заявою, в контексті таких умов, викладених у довідці, суд враховує, що вони є відмінними в частині базової процентної ставки за кредитом, яка в анкеті-заяві визначена 2,5% на місяць на залишок заборгованості, в довідці - 1,9% на залишок заборгованості із розрахунку 360 днів у рік.

Окрім того, з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що з 15.12.2009 року відсотки нараховувались за ставкою 30,00% річних, з 01.09.2014 року 34,80%, а з 01.04.2015 року - у розмірі 43,20% (а.с. 5-13).

Згідно зі статтею 1056-1 ЦК України (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Боржник вважається належним чином повідомлений про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, коли банком не лише відправлено на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й доведено факт його вручення адресатові під розписку.

Таким чином, вищезазначені норми визначають правові наслідки неповідомлення або неналежного повідомлення банком позичальника про будь-яку зміну відсоткової ставки за кредитом, яким є недійсність такого правочину.

Матеріали справи доказів належного повідомлення відповідача про підвищення відсоткової ставки не містять.

При цьому надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг не підписані позичальником, а тому не є складовими кредитного договору.

Відтак, позовні вимоги про стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 1864,75 грн. є недоведеними, а тому задоволенню не підлягають.

З наданого позивачем розрахунку, за ОСОБА_1 рахується заборгованість за кредитом в розмірі 9767,35 грн.

Доказів того, що кредитний ліміт збільшувався до 9767,35 грн. матеріали справи не містять.

Разом з тим, із виписки по особовому рахунку, в якій міститься повна інформація про рух коштів на рахунку, відображення всіх операцій за кредитним договором за даними балансу, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованостей вбачається, що відповідачем у період з 15.12.2009 року по 10.08.2010 року використано 1072,80грн. кредитних коштів, погашено 670 грн.; у період з 10.08.2010 року по 06.11.2010 року використано 879,6 грн., погашено 450 грн.; у період з 06.11.2010 року по 16.05.2011 року використано 959,2 грн. та погашено 910 грн.; у період з 16.05.2011 року по 15.05.2012 року використано 2 222,74 грн. кредитних коштів, погашено 2580 грн.; у період з 15.05.2012 року по 25.06.2019 року відповідачем використано 30 318,78 грн., в той час як погашено 37 123,71 грн., та в період з 25.06.2019 року по 01.04.2021 року використано 15 143,54 грн., погашено 12 134,16 грн.

Всього за період користування ОСОБА_1 грошовими коштами банку, відповідач використала 50 596,66 грн., в той час як повернула 53 867,87 грн.

Окрім того, згідно з випискою по особовому рахунку вбачається, що банком за весь період користування кредитом списано відсотків в загальному розмірі 13 678,09 грн.

Таким чином, сума внесених відповідачем коштів на погашення заборгованості за договором перевищує суму використаних кредитних коштів.

За таких обставин суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог та про відмову в їх задоволенні в повному обсязі.

Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 76, 141, 263, 265, 279, 280-282 ЦПК України,

в и р і ш и в:

У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду або через Полтавський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: Л. І. Стрюк