справа №758/6543/19
головуючий у суді І інстанції Гребенюк В.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 листопада 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Зиль Т.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГЕЛІОС» на рішення Подільського районного суду міста Києва від 11 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Діамантбанк», треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Контрактова», філія міста Києва та Київської області Державного підприємства «Національні інформаційні системи», про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом зняття обтяження у виді застави рухомого майна,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся із позовом до публічного акціонерного товариства «Діамантбанк» (надалі за текстом - відповідач 1), треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Контрактова», філія міста Києва та Київської області Державного підприємства «Національні інформаційні системи» про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом знаття обтяження у виді застави рухомого майна.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначав, що він з 23 грудня 2014 року є власником вантажного бетонозмішувача КАМАЗ 65201, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 . У грудні 2018 року позивачу стало відомо, що 17 лютого 2017 року в Державний реєстр обтяжень рухомого майна було внесено запис №16153710, про обтяження майна - Вантажний бетонозмішувач КАМАЗ 65201, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 .

Позивач зазначав, що на час придбання ним транспортного засобу і проведення державної реєстрації права власності вказаний транспортних засіб не перебував під обтяженнями. Вважав себе добросовісним набувачем, а наявність обтяження у виді застави рухомого майна позбавляє його можливості розпоряджатись власністю, що зумовило звернення до суду з даним позовом.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 11 березня 2021 року позов задоволено.

Усунуто ОСОБА_1 перешкоди в користуванні власністю, а саме транспортним засобом вантажний бетонозмішувач КАМАЗ 65201, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_4 , шляхом зняття обтяження у виді застави рухомого майна і виключення запису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна: зареєстрованого 17.02.2017 року 14:42:31 за № 16153710 реєстратором: Філія міста Києва та Київської області Державного підприємства «Національні інформаційні системи», 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, б. 4; вид обтяження: приватне обтяження; тип реєстрації: поточна; тип обтяження: застава рухомого майна; підстава обтяження: договір застави транспортних засобів №116-3, 7652, 26.12.2011, Приватний нотаріус КМНО Юр-Капінос А.Є.; об`єкт обтяження: інший транспортний засіб вантажний бетонозмішувач 65201 КАМАЗ, 2008 року випуску, колір оранжевий, свідоцтво НОМЕР_5 , видане УДАІ ГУ МВС України в м. Києві, 11.04.2008 року, номер об`єкта НОМЕР_8, номер державної реєстрації: НОМЕР_1 , Обтяжувач: ПАТ «Діамантбанк», код: 23362711; боржник: товариство з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Контрактова», код: 31868367.

Стягнуто з ПАТ «Діамантбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду представник ТзОВ «ФК «ГЕЛІОС» - адвокат Свинар М.Ю. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на системний аналіз положень Закону України «Про заставу» і Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який дає підстави для висновку про те, що у разі відчуження боржником предмета обтяження без згоди заставодержателя, обтяження рухомого майна, що є предметом застави, зберігає свою силу для нового власника (покупця) у разі, якщо воно зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Звертає увагу, що за таких обставин реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи.

Наголошує на тому, що викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними в постановах від 03 квітня 2013 року у справі № 6-7цс13, від 19 листопада 2014 року у справі № 6-168цс14 та у постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 463/3582/17 (провадження № 61-13383св19).

15 вересня 2021 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Белінського В.А., в якому представник просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вказує, що у встановленому законом порядку позивачем зареєстровано право власності на транспортний засіб вантажний бетонозмішувач та отримано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 23 грудня 2014 року та видано номерні знаки, а обтяження у виді застави рухомого майна зареєстроване у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 17 лютого 2017 року, тобто після придбання позивачем вказаного транспортного засобу.

Звертає увагу, що належних та допустимих доказів того, що на момент придбання позивачем вантажного бетонозмішувача у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна містилися відомості про обтяження, суду не надано.

У судовому засіданні представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «ГЕЛІОС» - адвокат Свинар М.Ю. просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

2 листопада 2021 року на адресу Київського апеляційного суду надійшло клопотання від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Белінського В.А., в якому представник проти апеляційної скарги заперечує та просить розглядати справу за відсутності позивача та його представника.

З урахуванням ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим проводити розгляд справи у відсутність осіб, які не з`явились в судове засідання.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, рішення суду першої інстанції зазначеним вище вимогам закону не відповідає.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив з того, що у встановленому законом порядку позивачем зареєстровано право власності на транспортний засіб вантажний бетонозмішувач КАМАЗ 65201, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_4 , отримано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 від 23 грудня 2014 року та видано номерні знаки НОМЕР_3 , а обтяження у виді застави рухомого майна зареєстроване у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна: зареєстровано 17 лютого 2017 року 14:42:31 за № 16153710, тобто, після придбання позивачем вказаного транспортного засобу.

Проте з таким висновком суду першої інстанції колегія апеляційного суду не погоджується із наступних міркувань.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Судом встановлено, що 28 травня 2014 року між ТОВ «Ронуар» та ТОВ «ЛК «Контрактова» було укладено договір найму-продажу транспортних засобів за №006, відповідно до умов якого ТОВ «ЛК «Контрактова» в порядку та на умовах визначених цим Договором передав ТОВ «Ронуар» у тимчасове користування з подальшим набуттям права власності у порядку встановленому цим Договором ряд транспортних засобів, серед яких транспортний засіб: вантажний бетонозмішувач КАмАЗ 65201, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 (а. с. 6-10).

Відповідно до п. 1.6 вказаного Договору найму- продажу транспортних засобів передбачено, що право власності на транспортні засоби переходить від наймодавця до наймача після закінчення строку його найму, вказаного в п.1.2 цього Договору, та виключно після сплати наймачем на користь наймодавця, повної вартості транспортних засобів, визначених в п. 1.5. Договору, плати за тимчасове користування транспортними засобами, а також підписання сторонами Акта про передачу права власності на транспортні засоби наймачу.

27 жовтня 2014 року ТОВ «Ронуар» виконало всі зобов`язання перед TOB «ЛК «Контрактова» по Договору найму-продажу транспортних засобів №006 від 28 травня 2014 року, що підтверджено Довідкою TOB «ЛК «Контрактова» № 27-10/2014 від 27 жовтня 2014 року (а.с. 13).

15 грудня 2014 року між ТОВ «Ронуар», ТОВ «ЛК «Контрактова» та позивачем укладено Договір за №ВВ-1 про відступлення права вимоги по Договору найму-продажу транспортних засобів №006 від 28 травня 2014 року (а.с.14).

На виконання умов зазначеного Договору про відступлення прав вимоги, позивач сплатив на користь ТОВ «Ронуар» повну вартість зазначеного транспортного засобу, що підтверджено Довідкою ТОВ «Ронуар» від 14 грудня 2014 року (а.с.17).

Після виконання позивачем своїх зобов`язань за договорами між ним та TOB «ЛК «Контрактова» було підписано Акт про передачу права власності на транспортний засіб: вантажний бетонозмішувач КАмАЗ 65201, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 (а.с.15-16).

На підставі зазначених правочинів позивачем зареєстровано право власності на даний транспортний засіб, отримано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 від 23 грудня 2014 року та видано номерні знаки НОМЕР_3 (а.с.18).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 15 листопада 2018 року №57545469 стосовно даного транспортного засобу зареєстроване 17 лютого 2017 року в Державному реєстрі рухомого майна обтяження у виді застави на підставі Договору застави транспортних засобів №116-3, 1762 від 26 грудня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського МНО ЮР-Капінос А.Є., за яким обтяжувачем виступає ПАТ «Діамантбанк» (а.с.19).

Вимога позивача, адресована відповідачу TOB «ЛК «Контрактова», про усунення перешкод у володінні транспортним засобом залишена без задоволення.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги про помилковість висновку суду першої інстанції щодо доведеність підстав для зняття обтяження колегія апеляційного суду визнала їх обґрунтованими з наступних міркувань.

Згідно зі ст. 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Так, 29 вересня 2010 року між ПАТ «Діамантбанк» та ТОВ «JIK «Контрактова» було укладено Договір кредитної лінії № 116 (далі - Кредитний договір).

В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між ПАТ «Діамантбанк» та TOB «ЛК «Контрактова» було укладено Договір застави транспортних засобів № 116-3 (далі Договір застави), забезпеченням за яким, в т.ч., виступає вантажний бетонозмішувач 65210 КАМАЗ, 2008 р.в., НОМЕР_1 , НОМЕР_2.

У відповідності до норм ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Пунктом 2.6 Договору застави встановлено, що заставодавець протягом дії цього Договору без попередньої письмової згоди заставодержателя не має права відчужувати предмет застави.

У відповідності до п. 8.4 Договору застави застава діє до остаточного виконання зобов`язання за кредитним договором.

Матеріали справи не містять доказів того, що зобов`язання боржника за цим кредитним договором виконанні, а отже у TOB «ЛК «Контрактова» наявні невиконанні зобов`язання за кредитним договором перед новим кредитором ТОВ «ФК «ГЕЛІОС».

Також, відповідно до розділу 3.3 Договору застави, заставодавець зобов`язаний отримати письмову згоду заставодержателя на вчинення дій, що пов`язані із зміною права власності на /предмет застави, а також па передачу предмету застави в оренду, лізинг, суборенду.

Банком згода на відчуження у 2014 році вантажного бетонозмішувача 65210 КАМАЗ, 2008 р.в., НОМЕР_1 , НОМЕР_2 не надавалась.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про заставу» та ст. 572 ЦК України застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Частиною 4 статті 577 ЦК України передбачено, що моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 586 ЦК України заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України в разі невиконання зобов`язання,забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Статтею 27 Закону України «Про заставу» визначено, що застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка застав о держателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги.

Реалізація майна, що є предметом застави, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи.

Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Статтею 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, то особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України лише за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, па підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом.

Системний аналіз положень Закону України «Про заставу» і Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» дає підстави для висновку про те, що у разі відчуження боржником предмета обтяження без згоди заставодержателя, обтяження рухомого майна, що є предметом застави, зберігає свою силу для нового власника (покупця) у разі, якщо воно зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

За таких обставин реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи.

Судова практика з цього питання є усталеною.

Згідно зі ст. 42 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» держателем Державного реєстру є уповноважений центральний орган виконавчої влади. Порядок ведення Державного реєстру визначає Кабінет Міністрів України.

Статтею 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначені підстави реєстрації відомостей про обтяження майна та припинення обтяжень.

Статтею 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлений порядок внесення записів до Державного реєстру. Так, записи до Державного реєстру вносяться держателем або реєстраторами Державного реєстру протягом робочого дня, в який подано заяву обтяжувача. Моментом реєстрації обтяження є день, година та хвилина внесення відповідного запису до Державного реєстру, а моментом припинення реєстрації обтяження є день, година та хвилина реєстрації в Державному реєстрі відомостей про припинення обтяження.

Записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п`яти років з моменту їх внесення, а обтяжувач має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і подальше виключення запису або про продовження строку дії реєстрації на не більш як п`ятирічний строк.

З наданих у заперечення позову доказів, а саме з витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, вбачається, що об`єкт обтяження - спірний бетонозмішувач КАМАЗ 65201, був зареєстрований в реєстрі 27 грудня 2011 року о 16:20:19 год за реєстраційним номером 12017600. Обтяжувачем визначено Банк; боржником - TOB «JIK «Контрактова», Відчуження передбачено за погодженням з обтяжувачем; термін дії до 27 грудня 2016 року.

Крім того, укладаючи договори про внесення змін №4 від 31 жовтня 2014 року та №5 від 19 червня 2015 до Договору застави, як банк так і TOB «JIK «Контрактова» включали спірний вантажний бетонорозмішувач в перелік предметів застави, а відтак підтверджували той факт, що станом як на 31 жовтня 2014 року, так і станом на 19 червня 2015 року спірне майно перебувало в заставі.

Оскільки матеріали справи містять витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно, зокрема Витяг від 27 грудня 2011 року, яким зареєстровано обтяження щодо наступного рухомого майна, а саме: вантажного бетонозмішувача 65210 КАМАЗ, 2008 р.в., НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з терміном дії по 27 грудня 2016 року, тому колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги, які спростовують висновки суду першої інстанції про набуття спірного майна позивачем у власність, як добросовісним набувачем, оскільки такі висновки суперечать наявним у справі доказам.

Враховуючи, що в силу норм ст. 27 Закону України «Про заставу» застава транспортного засобу зберігає свою силу для ОСОБА_1 , оскільки відчуження спірного транспортного засобу відбулось у 2014 році, під час дії обтяження у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, тому висновок суду першої інстанції про те, що позивачем зареєстровано право власності на транспортний засіб 23 грудня 2014 року, а обтяження зареєстроване у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 17 лютого 2017 року 14:42:31 за № 16153710, тобто, після придбання позивачем вказаного транспортного засобу колегія суддів вважає помилковим, оскільки у лютому 2017 року відповідне обтяження було зареєстроване не вперше, а повторно. Будь-яких доказів, що 23 грудня 2014 року обтяження на спірний автомобіль були відсутні, позивачем не надано.

Згідно зі ст.376 підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, як ухвалене за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, що відповідно до вимог ст.376 ЦПК України є підставами для його скасування з прийняттям нової постанови.

Колегія суддів з урахуванням наведеного вважає за необхідне рішення Подільського районного суду міста Києва від 11 березня 2021 року скасувати і прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Діамантбанк», треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Контрактова», філія міста Києва та Київської області Державного підприємства «Національні інформаційні системи» про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом зняття обтяження у виді застави рухомого майна відмовити.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга ТОВ «Фінансова компанія «ГЕЛІОС» підлягає задоволенню, то сплачений апелянтом судовий збір у сумі 1 152,60 грн за подання апеляційної скарги підлягає стягненню з ОСОБА_1 .

Докази сплати судового збору ТОВ «Фінансова компанія «ГЕЛІОС» за подання апеляційної скарги у розмірі 1 152, 60 грн, наявні у матеріалах справи (Т.1, а.с. 47).

Керуючись статтями 367 - 369, 372, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГЕЛІОС» задовольнити.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 11 березня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Діамантбанк», треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Контрактова», філія міста Києва та Київської області Державного підприємства «Національні інформаційні системи», про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом зняття обтяження у виді застави рухомого майна.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГЕЛІОС» () витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі по 1 152 (тисячу сто п`ятдесят дві) грн 60 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба