Справа № 466/7964/20 Головуючий у 1 інстанції: Едер П.Т.
Провадження № 22-ц/811/1171/21 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
Категорія справи:36
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. та Шеремети Н.О.,

за участю: секретаря Івасюти М.В.,

адвоката Мукан Б.С. - представника позивачки ОСОБА_1 ;

ОСОБА_2 - представника

АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , представника Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 10 лютого 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Львівгаз" (Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз»), третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівгаззбут», в кінцевій редакції позовних вимог якого просила зобов`язати згаданого відповідача здійснити їй перерахунок фактичного об`єму спожитого газу та послуг газопостачання згідно із діючими нормами споживання природного газу у період нарахування, починаючи з квітня 2017 року по квартирі АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що позивачка разом зі своєю сім`єю (всього - 3 особи) проживає у вищезгаданій квартирі, яка не обладнана індивідуальним приладом обліку природного газу, споживачем якого вони є і який використовують лише для приготування їжі.

Позивачка вважає, що у відповідності до постанов Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року № 203 «Про норми споживання природного газу населення у разі відсутності газових лічильників» та від 30 січня 2019 року № 63 вона мала сплачувати за отримані газ та послуги газопостачання за календарний місяць у розрахунку із 3,3 куб.м. за людину, а з 09 серпня 2018 року - 3,29 куб.м. за людину, а у розрахунку на трьох людей, що проживають у квартирі, 9,9 куб.м., а з серпня 2018 року - 9,87 куб.м.

Проте, починаючи із квітня 2017 року вона отримує розрахунки за газ та послуги з газопостачання, що ґрунтуються на показниках загальнобудинкового лічильника газу, а саме: за травень 2017 року - 20,866 куб.м., що складає 6,95 куб.м. на людину; за грудень 2017року - 15,36 куб.м., що складає 5,12 куб.м. на людину; за січень 2018 року - 26,76 куб.м., що складає 8,92 куб.м. на людину; за квітень 2018 року - 20,48 куб.м., що складає 6,82 куб.м. на людину; за січень 2019 року - 26,85 куб.м., що складає 8,95 куб.м. на людину; за травень 2019 року - 22,88 куб.м., що складає 7,63 куб.м. на людину; за листопад 2019 року - 26,49 куб.м., що складає 8,83 куб.м. на людину; за січень 2020 року - 33,13 куб.м., що складає 8,28 куб.м. на людину.

Вважає таке нарахування незаконним, а тому змушена звернутись до суду з даним позовом (а.с. 1-7).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Зобов`язано Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» здійснити перерахунок фактичного об`єму спожитого газу та послуг газопостачання згідно із діючими нормами споживання природного газу у період нарахування починаючи з квітня 2017 року споживачу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнуто з Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» в дохід держави судовий збір в розмірі 908 грн. (а.с. 82-84).

Вищезгадане рішення оскаржив представник відповідача.

Апелянт просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Покликається на те, що чинна на час спірних правовідносин редакція Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» не містила вимог для суб`єктів, що здійснюють розподіл природного газу, оснащувати споживачів природного газу - фізичних осіб саме індивідуальними лічильниками газу, а відтак вважає невірним застосування до спірних правовідносин частини 1 статті 6 згаданого Закону в редакції від 20.01.2018 року, оскільки вважає, що до спірних правовідносин підлягала до застосування згадана норма Закону в редакції від 01.10.2015 року.

Покликається на те, що відповідачем до 01.01.2018 року було встановлено у будинку АДРЕСА_2 загальнобудинковий лічильник газу, а відтак вважає, що ця обставина виключає обов`язок відповідача встановити позивачці індивідуальний лічильник газу у строк до 01.01.2021 року (а.с. 86-89).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представника позивачки, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задоволення позовних вимог суд мотивував тим, що відповідачем порушено вимоги Кодексу газорозподільних систем, пунктом 3 глави 4 «Порядок комерційного обліку газу по об`єктах побутових споживачів (населення)» розділу IX якого передбачено що у випадку, якщо побутовий споживач за договором розподілу природного газу не забезпечений лічильником газу, то фактичний об`єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу по об`єкту побутового споживача за відповідний календарний місяць визначається за нормами споживання. А оскільки квартира позивачки не обладнана індивідуальним приладом обліку газу, то нарахування позивачці, як власниці квартири і споживачу газу, обсягу та плати за спожитий газ виходячи із показників загальнобудинкового лічильника є неправомірним.

Колегія суддів вищенаведені висновки вважає такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та нормам матеріального права, виходячи з наступного.

Функціонування ринку природного газу в Україні врегульовано Законами України «Про ринок природного газу», «;Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексом газорозподільних систем, постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року № 203 «Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників», Тимчасовим положенням про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 року № 620, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 2016 року № 46.

Законом України «Про ринок природного газу» розмежовано діяльність з видобування, транспортування, розподілу та постачання природного газу. Зокрема, особі, яка займається розподілом природного газу, заборонено здійснювати його постачання (частина перша статті 39 Закону). І навпаки, особа, яка є постачальником газу, не може здійснювати його видобування, транспортування і розподіл.

Згідно статті 1 Закону України «Про ринок природного газу»:

-побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність (пункт 23);

-постачальник природного газу (далі - постачальник) - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу (пункт 27).

Позивачка є побутовим споживачем природного газу, який використовується нею лише для приготування їжі та який постачається до квартири не обладнаної індивідуальним приладом обліку: таке твердження міститься у позовній заяві і наведені обставини визнаються відповідачем, а відтак (у відповідності до частини 1 статті 82 ЦПК України) доказуванню не підлягають.

Відповідно до частин другої, третьої статті 18 Закону України «Про ринок природного газу» приладовий облік природного газу здійснюється з метою визначення за допомогою вузла обліку природного газу (далі - ВОГ) обсягів його споживання та/або реалізації, на підставі яких проводяться взаєморозрахунки суб`єктів ринку природного газу. Постачання природного газу споживачам здійснюється за умови наявності вузла обліку природного газу. Побутові споживачі у разі відсутності приладів обліку природного газу споживають природний газ за нормами, встановленими законодавством, до термінів, передбачених у частині першій статті 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

Підпунктом «а» пункту 1 частини першої статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» (в редакції Закону України № 2260-УІІІ від 21.12.2017 року, яка була чинною на час ухвалення судом оскаржуваного рішення) передбачено, що суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 01 січня 2021 року (на даний час цей термін продовжено до 01 січня 2023 року).

Згідно з главою 5 розділу IX Кодексу газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРС) за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу.

Балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ.

У разі наявності ВОГ природного газу, встановленого для ведення такого обліку в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків або гуртожитків, визначення об`єму спожитого природного газу мешканцями зазначених об`єктів здійснюється відповідно до Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 року № 620 (далі -Тимчасове положення).

Відповідно до Тимчасового положення ініціювати встановлення будинкового вузла обліку на багатоквартирний будинок, групу багатоквартирних будинків, групу споживачів можуть як власник (власники) такого будинку (таких будинків) (квартир), так і оператор газорозподільної системи. Встановлення будинкового вузла обліку здійснюється згідно з Кодексом газорозподільних систем.

Встановлення будинкового вузла обліку, в тому числі витрати на проектування, монтаж, здійснюється за кошти сторони, яка ініціювала встановлення такого вузла обліку.

Власник (власники) будинку (будинків) (квартир), особа, відповідальна за експлуатацію будинку (будинків) (далі - експлуатаційна організація), балансоутримувач будинку (будинків) тощо та оператор газорозподільної системи зобов`язані врегулювати між собою договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку та лічильників газу, установлених у квартирі (далі - квартирні лічильники газу) (за їх наявності), а також забезпечення можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку. У разі неврегулювання зазначених питань газопостачання такому будинку, групі будинків, групі споживачів може бути припинено відповідно до законодавства.

У разі незгоди власника квартири (будинку) розраховуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку на будинок (групу будинків) він може встановити квартирний лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру (будинок) за власні кошти.

Обсяги спожитого мешканцями будинку (будинків) природного газу, обладнаного будинковим вузлом обліку, визначаються:

1) у будинках, де не встановлено квартирних лічильників газу, - за показаннями будинкового вузла обліку з подальшим розподілом обсягів спожитого газу між споживачами пропорційно кількості осіб, зареєстрованих у квартирі або іншому ізольованому житловому приміщенні;

2) у будинках, де крім будинкового вузла обліку частково встановлено квартирні лічильники газу:

для споживачів, що мають квартирні лічильники газу, - за показаннями таких лічильників;

для споживачів, що не мають квартирних лічильників газу, - за показаннями будинкового вузла обліку, з яких виключаються сумарні показання квартирних лічильників газу, встановлених у цієї групи споживачів, з подальшим розподілом такої різниці оператором газорозподільної системи між споживачами, які не мають квартирних лічильників газу, пропорційно кількості осіб, зареєстрованих у квартирі або іншому ізольованому житловому приміщенні.

Вищенаведена правова позиція знайшла своє відображення у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 161/15083/16-ц (копія якої є наявною у матеріалах справи), а відтак (у відповідності до частини 4 статті 263 ЦПК України) є обов`язковою для врахування до спірних правовідносин.

Судом встановлено та також визнається всіма учасниками справи, що будинок АДРЕСА_2 обладнано загальнобудинковим ВОГ, згідно показів якого проводилось нарахування позивачці.

А оскільки лічильник у квартирі позивачки відсутній, то відповідач обсяги спожитого нею природного газу правомірно визначав за показаннями будинкового вузла обліку - з подальшим розподілом обсягів спожитого газу між споживачами пропорційно кількості осіб, зареєстрованих у квартирі.

З урахуванням вищенаведеного, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового - про відмову у задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.2, 376 ч.1 п.п. 1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , представника Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 10 лютого 2021 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні її позову до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» про зобов`язання здійснити перерахунок фактичного об`єму спожитого газу та послуг газопостачання по квартирі АДРЕСА_1 згідно із діючими нормами споживання природного газу у період нарахування починаючи з квітня 2017 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 28 жовтня 2021 року.

Головуючий: Цяцяк Р. П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.