Справа № 752/8091/21
Провадження № 2-з/752/880/21
У Х В А Л А

08 листопада 2021 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Слободянюк А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні без повідомлення учасників справи заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

в провадження Голосіївського районного суду м. Києва із Київського апеляційного суду надійшла для продовження розгляду вищезазначена цивільна справа.

Так, разом із позовною заявою ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, у якій просить вжиття заходів забезпечення позову шляхом: заборонити будь-які дії по відчуженню майнових прав, та заборонити іншим особам вчиняти буд-які дії щодо вказаних об`єктів нерухомості: квартира під номером АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 30.07.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.В. за реєстровим номером 605;квартира під номером АДРЕСА_2 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі продажу квартири від 23.10.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Корсак А.Ю. за реєстровим номером 2825;квартира під номером АДРЕСА_3 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності від 23.11.2007 року, виданого Управлінням комунальних ресурсів за номером 8714.

Свою заяву позивач обґрунтовує тим, що існують підстави вважати, що відповідач без згоди позивача може відчужити на користь третіх осіб майно, яке є предметом позову, оскільки між сторонами стосунки є напруженими, мирової згоди з приводу розподілу майна сторони знайти не можуть.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи; у виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Відповідач ОСОБА_2 направив на адресу суду заяву про розгляд заяви про забезпечення позову з викликом сторін. Суд ознайомившись із заявою відповідача, вважає, що заявником ОСОБА_1 у заяві про забезпечення позову надано достатньо пояснень та та додано доказів для розгляду заяви про забезпечення позову без виклику сторін, отже відсутній винятковий випадок для розгляду зазначеної вище заяви у судовому засіданні з викликом сторін.

Дослідивши матеріали справи та заяву про забезпечення позову, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 1291 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення ст. ст. 18, 153 ЦПК поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Види забезпечення позову визначені ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо існує ймовірність невиконання судового рішення у майбутньому або виникнення складнощів під час його виконання.

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову є заходом забезпечення в майбутньому виконання судового рішення.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тобто, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ст. 150 ЦПК України).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя є виділення у власність відповідача ОСОБА_2 нерухомого майна, щодо якого позивач просить вжити заходи забезпечення позову, а саме: квартиру АДРЕСА_1 ; квартиру під АДРЕСА_2 ; квартиру під АДРЕСА_3 .

Метою забезпечення позову є забезпечення виконання судового рішення.

Отже, з огляду на предмет позову в разі задоволення позову рішення суду не підлягатиме примусовому виконанню.

Крім того, слід також вказати, що статтею 150 ЦПК України визначено види забезпечення позову, зокрема п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлює одним із видів забезпечення позову заборону вчиняти певні дії.

Натомість у заяві про забезпечення позову зазначається про заборону вчинення не певних, тобто конкретних дій, а вказано загалом «будь-які дії», що не відповідає видам забезпечення позову, які передбачені ст. 150 ЦПК України.

Також, вказуючи про можливість протиправного відчуження квартир іншим особам, заявником не надаються докази, що підтверджують стверджувані ним обставини.

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги викладені у заяві доводи заявника та оцінюючи наявні у матеріалах заяви докази в їх сукупності щодо співставлення їх належності, допустимості, достовірності кожного окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку між собою, суд прийшов до висновку про відсутність належних правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, у зв`язку із цим заява не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

в задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, відповідно до вимог, встановлених ст. 353-356 ЦПК України.

Суддя Слободянюк А.В.