Справа №295/3118/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2021 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді - Зосименко О.М.,

за участю секретаря - Ковальчук О.С.,

представник позивача - Говдь Р.М.

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2

третя особа - ОСОБА_3

представник третьої особи - Сергійко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , яка також діє в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , третя особа Служба у справах дітей Житомирської міської ради, ОСОБА_3 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зобов`язання зняти з реєстрації, -

встановив:

ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» звернулось з позовом до ОСОБА_9 , ОСОБА_1 , яка також діє в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , третя особа Служба у справах дітей Житомирської міської ради, ОСОБА_3 , в якому просило визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову позивач вказав, що товариство набуло право власності на вищевказану квартиру за договором про задоволення вимог іпотеко держателя від 10.12.2020р., проте у квартирі зареєстровані відповідачі, які не є власниками квартири, та втратили право користування нею у зв`язку з переходом права власності. Крім того позивач вказав, що відповідачі втратили право користування із припиненням права власності особи, членами сім`ї якої вони є.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав зазначених в позові. Відповідачі заперечили щодо позову, вказали що їм чиняться перешкоди у користуванні квартирою, змінено замки у вхідній двері, що не заперечувалося представником позивача. Крім того, ОСОБА_1 вказала, що у дітей не має права власності на будь-яке нерухоме житло. Представник Служби у справах дітей Житомирської міської ради заперечила щодо позову, просила захистити інтереси дітей. ОСОБА_3 позовні вимоги товариства підтримав.

Заслухавши сторони та їх представників, дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступного висновку.

Як вбачається з договору про задоволення вимог іпотеко держателя від 10.12.2020р. укладеного між ОСОБА_3 та ТОВ «Преміум Лігал Колекшн», товариство як іпотекодержатель прийняло від іпотекодавця ОСОБА_3 у власність нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 .

Право власності ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» на вищевказану квартиру підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.12.2020р. за №236349701 (а.с. 6).

Згідно довідки ТОВ «Керуюча компанія ДОМКОМ-Житомир» від 04.01.2020р. у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_2 д.н. ІНФОРМАЦІЯ_1 донька, ОСОБА_4 : д.н. ІНФОРМАЦІЯ_2 донька, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 донька, ОСОБА_1 д.н. ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 син, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_6 син, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_7 донька (а.с.7).

Згідно листа Служба у справах дітей Житомирської міської ради від 11.05.2021р. з приводу звернення ОСОБА_3 , щодо перевірки цільового використання ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей, встановлено, що діти фактично проживають з матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 .

Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло.

Так, відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 23 вересня 1982 року у справі « Спорронг і Льоннрот проти Швеції» будь-яке втручання у права особи передбачає необхідність сукупності таких умов: втручання повинно здійснюватися « згідно із законом», воно повинно мати « легітимну мету» та бути « необхідним у демократичному суспільстві». Якраз « необхідність у демократичному суспільстві» і містить у собі конкуруючий приватний інтерес; зумовлюється причинами, що виправдовують втручання, які, у свою чергу, мають бути «відповідними і достатніми»; для такого втручання має бути « нагальна суспільна потреба», а втручання пропорційним законній меті.

У своїй діяльності ЄСПЛ керується принципом пропорційності як дотримання « справедливого балансу» між потребами загальної суспільної ваги та потребами збереження фундаментальних прав особи, враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним ( суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі.

За загальним правилом, визначеним частиною 2 статті 109 ЖК УРСР, громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Законність виселення, яке фактично є втручанням у право на житло та право на повагу до приватного життя у розумінні статті 8 Конвенції, має бути оцінено на предмет пропорційності такого втручання. Вживаючи будь-яких заходів, у тому числі й обмеження мирного володіння майном, держава повинна дбати про забезпечення при цьому відповідного пропорційного співвідношення між засобами, які застосовуються для цього, і метою, що ставиться.

Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачі, зокрема і малолітні діти набули право власності або право постійного користування іншим житлом, позивачем не надано, хоча це відповідно до ст.81, 82 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.

Зважаючи на положення ст..ст. 41,47 Конституції України та за відсутності належних доказів на підтвердження того, що відповідачі, в тому числі малолітні діти набули право власності або право постійного користування іншим житлом, визнання її такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням призведе до істотного дисбалансу прав сторін, адже відповідачі, в тому числі діти будуть позбавлені житла, яким користувалися на законних підставах.

Керуючись ст.ст.259 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде виготовлено 23.07.2021 року.

Суддя О.М. Зосименко