БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/909/2021
Провадження № 2/497/449/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.21 року Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кравцової А.В.,

секретар судового засідання - Бекметова Х.В.,

вивчивши за відсутністю сторін у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Болград матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Болградського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з нерухомого майна, треті особи: ОСОБА_2 та Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії - Одеське обласне управління АТ "Ощадбанк",

ВСТАНОВИВ:

26.05.2021 року позивач звернулася до суду з позовом до Болградського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про звільнення майна з-під арешту, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що вона є власником 1 / 2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , згідно договору купівлі-продажу від 30 травня 2001 року, укладеного на Бесарабській товарній біржі в м.Ізмаїл.

Власником другої половини квартири був її померлий чоловік ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті спадщину на 1/2 частку квартири прийняла і оформила їхня спільна дочка ОСОБА_2 .

При оформленні договору про поділ між ними, спадкоємцями за законом, спадщини після смерті спадкодавця, та при отриманні дочкою свідоцтва про права на спадщину на другу половину вищезазначеної квартири державним нотаріусом Київської нотаріальної контори в м.Одеса вона, позивачка, дізналася, що у Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна є відомості про накладений арешт на вищевказану квартиру.

Отже, згідно витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ще 27 вересня 2006 року було накладено обтяження - заборона на нерухоме майно, Болградською районною нотаріальною конторою за реєстровим номером №3791698. Власником квартири вказана ОСОБА_4 , яка була попереднім власником квартири ще до 2001 року, і яка знята з реєстрації (виписалася на той час) з цієї адреси ще у 2000 році. Яким чином було накладено арешт на квартиру, яку вони купили ще у 2001 році у гр. ОСОБА_5 , що був наступним власником цієї квартири після ОСОБА_4 , - взагалі не зрозуміло. Вочевидь, обмеження було зареєстровано випадково.

Але ж арешт на квартиру може завадити їй, позивачу в реалізації її та її дочки права на розпорядження своєю власною квартирою, їй відомо, що станом на теперішній час, зняти арешт може лише державна виконавча служба на підставі рішення суду, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом про скасування цієї заборони на відчуження у виді арешту своєї частини квартири, та, оскільки її частина є спільною власністю, тому - з усієї квартири.

Позивач надала суду заяву, якою підтримала позовні вимоги, просила суд розглянути справу за її відсутністю, задовольнивши позов в повному обсязі, погоджуючись на ухвалення судом рішення заочно, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Представник відповідача - начальник Болградського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Івашинський В.І. - надіслав суду заяву про те, що відповідач копію позовної заяви отримав, вимоги позивача визнає, просить розглянути справу без участі її представника.

Третя особа - ОСОБА_2 до суду не з`явилася, повідомлялася судом належним чином, представник третьої особи - Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Одеське обласне управління АТ "Ощадбанк", - надіслав пояснення на позовну заяву, зазначивши, що в нього відсутні відомості про наявність обтяження на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , теж просив розглянути справу без участі її представника.

Вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що справа підлягає заочному розгляду, а позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

В ході розгляду справи та дослідження судом доказів були встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини:

- згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на квартиру АДРЕСА_1 , накладено арешт, реєстраційний номер обтяження - 3791698, зареєстровано: 27.09.2006 за №3791698 Болградською районною державною нотаріальною конторою, підстава обтяження - визначення, 594, 22.12.1995, Болградський Ощадбанк, власником є ОСОБА_4 (а.с.6-8);

- згідно договору купівлі-продажі квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що був укладений 30 травня 2001 року на Бесарабській товарній біржі в м.Ізмаїл, ОСОБА_3 (спадкодавець) та ОСОБА_1 (позивач) придбали це нерухоме майно у гр. ОСОБА_5 , якому воно належало на підставі договору купівлі-продажу від 21.07.2000р. (а.с.12);

- відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1 , - спільною частковою власністю з 04.08.2021р. (з дня реєстрації), власники - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - кожний - на 1 / 2 частину відповідно до договору №76-01 від 30.05.2001р., що зареєстрований Бесарабською товарною біржею в м.Ізмаїл; проте, 27.09.2006р. за р.№3791698 реєстратором - Болградською районною державною нотаріальною конторою зареєстровано заборону на нерухоме майно за повідомленням від 22.12.1995р. Болградського Ощадбанку на вищезазначену спірну квартиру, власником якої значиться ОСОБА_4 (РНОКПП в якої відсутній), відомості з державного реєстру іпотек - відсутні (а.с.7-8);

- ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть НОМЕР_1 , вид.09.12.2009р. Залізничненською сільською радою Болградського району Одеської області, а/з №47, а.с.13);

- згідно договору про поділ спадщини від 24.04.2021року, р.№2-61 та свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.04.2021 р., р.№2-65, власником 1 / 2 частини квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 - дочка позивачки, що має статус третьої особи у справі (а.с.9-11);

- згідно договору купівлі-продажу від 30.05.2001 року р.№76-01, заявниця ОСОБА_1 є власником 1 / 2 частини квартири АДРЕСА_1 ( а.с.12);

- згідно відповіді начальника Болградського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (від 23.07.2021р. за №40-32/15598), відкритих виконавчих проваджень зі стягнення з ОСОБА_1 у відповідача на виконанні не перебуває (а.с.39);

- на ухвалу суду представник третьої особи - АТ "Державний ощадний банк України" надав суду відповідь від 02.07.2021р. та 26.07.2021р. пояснення, згідно яких Банк не має відомостей щодо накладення арешту в його інтересах на вищевказану спірну квартиру, та не зазначає, що серед його боржників є позивач або інші особи, яким належало будь-коли право власності на спірну вищевказану квартиру;

- відповідно до заяви ОСОБА_9 - представника відповідача - начальника відділу виконавчої служби в м.Болград, - вимоги позивача відповідач визнає, не заперечує проти їх задоволення.

Відповідно до ч.2 ст.30 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст.ст. 316,317,319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до вимог ч.ч.1,2ст.56 Закону України «При виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. В разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника, арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. В разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. В разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Виходячи з вищевикладеного, на час звернення із заявою до суду за наявності арешту (обтяження,) накладеного на майно позивача, порушується його право власності, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна, оскільки суду не надано відомостей щодо правомірності накладення арешту на майно позивача, або ж наявності стосовно неї виконавчого провадження, в якому вона є боржником.

Оцінюючи усі докази, досліджені в ході судового засідання в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі у зв`язку з відсутністю підстав вважати правомірним та дійсним арешт, що є накладеним на її вищевказане нерухоме майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 56, 59, 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 16, 316, 317, 319, 321 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 30, 76-89, 258, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд

ухвалив:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до Болградського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з нерухомого майна, треті особи - ОСОБА_2 та та Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії - Одеське обласне управління АТ "Ощадбанк".

Зняти арешт та заборону на відчуження нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , - який був накладений Болградською районною нотаріальною конторою 27 вересня 2006 року.

Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис від 27.09.2006 року за номером 3791698 про арешт квартири АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту, після чого рішення набирає законної сили. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин. Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: bg.od.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено 23.07.2021 року.

Суддя А.В. Кравцова