ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6544/21 Справа № 202/713/20 Суддя у 1-й інстанції - Слюсар Л. П. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 01 квітня 2021 року по справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2020 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі- АТ КБ ПриватБанк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи його тим, що 14 грудня 2007 року між ними та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №DNI0AN02001274, за умовами якого банк зобов`язався надати відповідачу кредит у розмір 62 520,73 грн., з кінцевим терміном повернення 12 грудня 2014 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Вказували, що банк умови договору виконав та надав обумовлені ним грошові кошти.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання з своєчасного повернення грошових коштів не виконав, у зв`язку з чим станом на 08 січня 2020 року допустив заборгованість за кредитом у загальному розмірі 604 852,21 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом (тіло кредиту) 68 923,81 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом 8 724,23 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом 4 814,15 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 493 349,63 грн., а також штрафи: штраф фіксована частина 250,00 грн.; штраф ( процентна складова) 28 790,59 грн., а тому просили суд ухвалити рішення, яким стягнути вказану заборгованість.

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 01 квітня 2021 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі, позивач ставить питання про скасування рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 01 квітня 2021 року та ухвалення нового рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, зазначаючи, що рішення постановлене з порушенням норм матеріального й процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач допустив порушення взятих на себе зобов`язань, заборгованість, яка ними заявлена до стягнення, доведена належними та допустимими доказами. Наголошували на тому, що строк позовної давності за кредитним договором сторонами визначено 5 років, тому ними не пропущено строк позовної давності на звернення до суду з даним позовом, та суд першої інстанції помилково відмовив у задоволенні позову у зв`язку з пропуском строків позовної давності.

Відповідач правом на надання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що 14 листопада 2007 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та АТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №DNI0AN02001274, згідно з яким ОСОБА_1 отримав кредит в вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 83 380,32 грн. зі сплатою за користування ним відсотків у розмірі 1,43% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 12 грудня 2014 року. Щомісячний платіж 1 379,63 грн. Ціль кредиту купівля автомобіля.

Відповідно до п.7.1 договору банк зобов`язується надати позичальникові кредитні кошти на строк з 14 грудня 2007 року по 12 грудня 2014 року включно у вигляді непоновлювальної лінії у розмірі 83 380,32 грн. на наступні цілі: 58 340,00 грн. на купівлю автомобіля (споживчі цілі), а також 34,00 грн. для сплати за реєстрацію предмету застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна шляхом перерахування відповідно до п.1.2; на сплату страхових платежів за договором страхування ТЗ №DNI0AN02001274 від 18 грудня 2007 року; договором особистого страхування №DNI0LK02001274 на строк до 13 грудня 2008 у розмірі 2 979,94 грн., а також винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1 166,80 грн. та у розмірі 20 859,258 грн. на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п.2.1.3,2.2,7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,43%, на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячно винагороди у розмірі 0,14% від суми виданого кредиту на придбання автомобіля. Період сплати з 14 по 18 число кожного місяця.

Відповідно до п.7.4 договору при порушенні позичальником зобов`язань із погашення кредиту, позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 01 гривні.

Як вказує у своїй позовній заяві позивач, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_1 умов кредитного договору №DNI0AN02001274 від 14 грудня 2007 року заборгованість станом на 08 січня 2020 року склала 604 852,417 грн., в тому числі 68 923,81 грн. заборгованість за кредитом; 8 724,23 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 4 814,15 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 493 349,63 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 250,00 грн. штраф (фіксована частина), 28 790,59 грн. штраф (процента складова).

Також судом першої інстанції встановлено, що рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 07 серпня 2015 року по справі №0417/5853/2012 за позовною заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави, позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №DNI0AN02001274 від 14 грудня 2007 року звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль DAEWOO, модель Nexia DOHC E93, рік випуску 2007, тип ТЗ легковий автомобіль, №кузова/шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належать на праві власності ОСОБА_1 , шляхом продажу вказаного транспортного засобу ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, із зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Стягнуто з ПАТ «Акцент-Банк» на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суму заборгованості за кредитним договором №DNI0AN02001274 від 14 грудня 2007 року у розмірі 10 000 грн. В іншій частині позову відмовлено та стягнуто судові витрати по справі.

Заборгованість за кредитним договором №DNI0AN02001274 від 14 грудня 2007 року, станом на 20 березня 2012 року, становила 187 498,77 грн., яка складалася з: заборгованість за кредитом 68 349,65 грн.; заборгованість по відсотках за користування кредитом 42 935,84 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом 3 063,55 грн.; пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором 63 983,12 грн.; штраф (фіксована частина) 250 грн.; штраф (відсоткова складова) 8 916,61 грн.

Рішення суду набрало законної сили 18 серпня 2015 року.

Згідно з висновком експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи №4346/4347-20 від 24 грудня 2020 року, КБ «ПриватБанк» був наданий ОСОБА_1 за кредитним договором №DNI0AN02001274 від 14 грудня 2007 року кредит в розмірі 83 380,32 грн., який документально підтверджується банківською випискою АТ КБ «ПриватБанк» по рахунку № НОМЕР_3 за 19 грудня 2007 року та меморіальними ордерами №№71219В001S, 71219В001V, НОМЕР_4 , 71219В001U, 71219В001W від 19 грудня 2007 року на загальну суму 62 520,74 грн., а також у розмірі 20 859,58 грн., зі сплатою страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного договору.

ОСОБА_1 по кредитному договору №DNI0AN02001274 від 14 грудня 2007 року фактично була погашена сума 61 391,17 грн., в тому числі за рахунок продажу автомобіля DAEWOO, модель Nexia DOHC E93, рік випуску 2007, тип ТЗ легковий автомобіль, №кузова/шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , в розмірі 51 262,19 грн.

З фактично отриманих грошових коштів банком було направлено на погашення тіла кредиту сума в розмірі 1 826,14 грн. та на погашення заборгованості по процентам за користування кредитом сума в розмірі 59 842,82 грн.

Фактична заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №DNI0AN02001274 від 14 грудня 2007 року на день відкриття провадження у справі становить 77 648,04 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 68 923,81 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 8 724,23 грн. (т.2 а.с.118-130).

Кредитний договір був укладений 14 грудня 2007 року, строк дії договору до 12 грудня 2014 року. Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 07 серпня 2015 року звернено стягнення на предмет застави, реалізація предмету застави автомобіля і погашення заборгованості за кредитом в розмірі 48 065,19 грн. було здійснено 12 березня 2016 року.

Суд першої інстанції зазначив, що з даним позовом про стягнення заборгованості позивач звернувся з пропуском строку позовної давності. Також вказав, що фактично банк вимагає повторного виконання договору, порушивши норми щодо позовної давності, яка минула на час звернення до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, оцінюючи докази в їх сукупності, суд не вбачав законних підстав для задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі та вимушений в позові відмовити у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Підставами для відмови в позові у зв`язку з пропуском позовної давності є наступні факти: доведеність порушення цивільного права або інтересу, за захистом якого особа звернулася до суду, закінчення перебігу встановленого законодавством строку звернення до суду, відсутність поважних причин його пропуску, заява сторони у справі про застосування позовної давності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої про відсутність правових підстав для задоволення позову, втім вважає за необхідне змінити підстави відмови, оскільки відмовити у задоволенні позову через пропуск без поважних причин строку звернення до суду можливо лише у тому разі, коли позов є обґрунтованим. У разі безпідставності позовних вимог при пропуску строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Так, згідно із ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.627 ЦК України та відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зокрема, ст.628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України).

Забезпечувальне зобов`язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12-ц (провадження №14-10цс18) зроблено висновок, що «після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання».

У постанові від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що «звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України».

Колегія суддів наголошує на тому, що банк у даному позові ставить питання про стягнення з відповідача заборгованості станом на 08 січня 2020 року у загальному розмірі 604 852,417 грн., яка складається з 68 923,81 грн. заборгованості за кредитом; 8 724,23 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 4 814,15 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом; 493 349,63 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 250,00 грн. штрафу (фіксована частина), 28 790,59 грн. штрафу (процента складова).

В той час коли банк вже звертався до суду з позовом про звернення стягнення не предмет застави в рахунок погашення заборгованості станом на 20 березня 2012 року у розмірі 187 498,77 грн., яка складалася з: заборгованість за кредитом 68 349,65 грн.; заборгованість по відсотках за користування кредитом 42 935,84 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом 3 063,55 грн.; пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором 63 983,12 грн.; штраф (фіксована частина) 250 грн.; штраф (відсоткова складова) 8 916,61 грн.

Колегія суддів звертає увагу на те, що предмет застави був реалізований.

Зверненням до суду з позовом банк змінив строк виконання зобов`язання у зв`язку з чим мав право на звернення до суду з позовом про стягнення сум, визначених частиною другої статті 625 ЦК України, а не про повторне стягнення заборгованості за тілом кредиту, відсотками, пені, комісії та штрафів.

Між сторонами існують лише невиконані зобов`язальні правовідносини, однак ПАТ КБ «ПриватБанк» не заявляв вимог про стягнення грошових сум на підставі статті 625 ЦК України. Банк своїх позовних вимог не уточнював і не змінював.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції, відповідно до роз`яснень, наданих в п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку №12 від 24 жовтня 2008 року, підлягає зміні в частині обґрунтування відмови у задоволенні позову у зв`язку з необґрунтованість заявлених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 01 квітня 2021 року змінити в частині обґрунтування підстав відмови в задоволенні позовних вимог.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.