справа № 489/7242/21
провадження №2-з/489/154/21
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

08 листопада 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в письмову провадженні заяву ОСОБА_1 про забезпечення її позову до Комунального підприємства «Миколаївський обласний онкологічний цент» Миколаївської обласної ради про визнання протиправним наказу про застосування дисциплінарного стягнення,

встановив:

У листопаді 2021 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати наказ Комунального підприємства «Миколаївський обласний онкологічний цент» Миколаївської обласної ради від 06.08.2021 №81/1-ОД про застосування до неї дисциплінарного стягнення у вигляді догани протиправним.

Одночасно з позовною заявою до суду було подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить суд зупинити дії оскаржуваного наказу до прийняття рішення по суті. В обґрунтування заяви позивач посилається на те, що у зв`язку зі змінами в штатному розкладі відповідача, в якому він не передбачив її посаду, він може використати це дисциплінарне стягнення для позбавлення її права на працевлаштування на цьому ж підприємстві на будь-якій посаді.

Дослідивши матеріали заяви, суд приходить до наступного.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову передбачені частиною першою статті 150 ЦПК України. Позов забезпечується, зокрема забороною вчиняти певні дії.

За змістом даних норм, забезпечення позову - це заходи щодо охорони матеріально правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може сховати майно, продати, знищити або знецінити його, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За змістом частини третьої статті 150 цього Кодексу, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників процесу.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюється судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Відповідно до положень статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, ОСОБА_1 просить вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного наказу, оскільки дія останнього може бути підставою для позбавлення її права на працевлаштування на цьому підприємстві.

Тобто, фактично заява позивача ОСОБА_1 ґрунтується на припущенні позивача. При цьому позивачем не надано доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Пред`явлений ОСОБА_1 позов не стосується питань звільнення, спору щодо цього на даний час між сторонами немає.

Заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих доводів, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднути чи зробити неможливим виконання рішення суду, в разі задоволення позову.

Матеріали справи також не містять доказів, які вказують на те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Аналізуючи викладені обставини, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням правової позиції Верховного Суду, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні заяви необхідно відмовити, оскільки жодними належними доказами не доведено той факт, що невжиття забезпечення позову у виді зупинення дії наказу № 81/1-ОД від 06.08.2021 про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани до ОСОБА_1 , відповідно до якого їй оголошено догану, може утруднити чи зробити неможливим виконання гіпотетичного рішення суду про скасування такого наказу.

Крім того, на думку суду, задоволенням такої заяви позивача буде фактично ухвалене рішення без розгляду цивільної справи по суті, оскільки позивач просить зупинити дію наказу, правомірність якого оспорюється та, який вона просить скасувати, що за змістом є тотожним задоволенню заявлених позовних вимог без вирішення спору по суті.

Відповідно до частини десятої статті 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Відтак, суд вважає, що застосуванням такого способу забезпечення позову, судом наперед буде надано правову оцінку оспорюваному наказу, без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову та виходить за межі встановлених підстав для забезпечення позову.

Враховуючи наведене вище, наразі суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 149, 150, 153 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення її позову до Комунального підприємства «Миколаївський обласний онкологічний цент» Миколаївської обласної ради про визнання протиправним наказу про застосування дисциплінарного стягнення відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або з дня складання повного тексту ухвали. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 08.11.2021.

Суддя І.В.Коваленко