Провадження №: 2-з/755/355/21
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

"03" листопада 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва, в складі: головуючого судді - Катющенко В.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: особа, що може набути статусу відповідача, - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», особа, що може набути статусу третьої особи, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про забезпечення позову до подання позовної заяви, -

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду м. Києва 29.10.2021 надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи: особа, що може набути статусу відповідача, - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», особа, що може набути статусу третьої особи, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про забезпечення позову до подання позовної заяви, яка 02.11.2021 була передана у провадження судді Катющенко В.П. у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

У заяві заявника просить суд: постановити ухвалу про зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Остапенко Є.М від 19.05.2021 за номером 45429, в тому числі виконавчого провадження № 66953976.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник зазначає, що 19.05.2021 приватний нотаріус Остапеко Є.М. за заявою ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» вчинив виконавчий напис № 45429 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором на суму 12 037,17 грн. Виконавчий напис прийнятий до примусового виконання приватним виконавцем Суліма О.О., яким 28.09.2021 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66953976, у межах якого арештовано майно заявника, його рахунки та надіслана постанова про стягнення заборгованості з його заробітної плати. Заявник вважає виконавчий напис незаконним, оскільки він не укладав жодних договорів з ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», йому не надходили листи-вимоги про погашення заборгованості, сама сума заборгованості не є безспірною, у зв`язку з чим він має намір звернутися до суду за поновленням своїх прав. Однак виконавчі дії, що вже вчиняються, істотно порушують його права, а тому є необхідність у забезпеченні позову.

Суд, вивчивши доводи поданої заяви, дослідивши додатки до неї, доходить наступного.

Заява про забезпечення позову відповідає вимогам, які містяться у Главі 10 Розділу І ЦПК України, підстави для її повернення заявнику відсутні.

За вимог ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією із причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення.

При цьому закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч. 1 ст. 149 ЦПК України.

З точки зору закону, значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову (п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» ).

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

За положеннями ч. 8 ст. 153 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Види забезпечення позову визначені положеннями ст. 150 ЦПК України та до них належать: накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладення арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; заборона вчиняти певні дії; встановлення обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; заборона іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупинення митного оформлення товарів чи предметів; арешт морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; інші заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи відповідне рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Із доданих до заяви про забезпечення позову доказів убачається, що 28.09.2021 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Сулімою О.О. відкрито виконавче провадження № 66953976 з примусового виконання виконавчого напису № 45429, виданого 19.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з ОСОБА_1 невиплачених в строк грошових коштів на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», якому ТОВ «Таліон Плюс» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 20190103 від 03.01.2019, якому ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на підставі Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 відступлено право за Кредитним договором 594026246 від 12.11.2018, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 . Пропонується задовольнити вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», стягнути з ОСОБА_1 за період з 03.04.2019 по 30.04.2021 включно, суму у розмірі: - 8 250 грн - заборгованість по основному боргу (тіло кредиту); - 3 737,17 грн - заборгованість по відсоткам; - 50 грн - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 12 037,17 грн.

У відповідності до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Убачається, що заявником в обґрунтування необхідності забезпечення майбутнього позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, не надано суду жодних належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження обставин, на які він посилається, зокрема, щодо здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні, у тому числі шляхом накладення арешту на майно боржника, звернення стягнення на заробітну плату чи інші доходи боржника, у зв`язку з чим суд не дійшов висновку про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення майбутнього позову, а отже будь-які підстави для задоволення заяви про забезпечення позову до подання позову - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 151, 153, 260 Цивільного процесуального кодексу України, п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: особа, що може набути статусу відповідача, - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», особа, що може набути статусу третьої особи, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про забезпечення позову до подання позовної заяви - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: