Справа № 524/658/21
Провадження №2/524/1592/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2021 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі: головуючого - судді Нестеренка С.Г., за участі: - секретаря судового засідання Бельченко Н.Л., - представника позивача - Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області Калініченко В.С., відповідача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 , розглянув в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчук Полтавської області цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області до ОСОБА_1 про відшкодування переплати пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року до суду звернулося Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування переплати пенсії.

В обґрунтування позову зазначалося, що внаслідок документальної перевірки пенсійних справ було виявленого переплату пенсії відповідачу за період з 11.04.2018 року по 31.10.2019 року. Переплата виникла у зв`язку з тим, що в період працевлаштування відповідач продовжувала отримувати пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком. Розмір такої переплати склав 38 748,75 грн. Вважають, що позивач внаслідок рахункової помилки безпідставно отримала переплату пенсії.

Позивач просив стягнути з відповідача на його користь суму надмірно виплаченої пенсії у розмірі 38 748,75 грн.

Ухвалою судді від 25 лютого 2021 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, залучено сторін та призначено підготовче судове засідання (а.с. 25).

23 березня 2021 року до суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позов (а.с. 29-31). Відповідач висловила свою незгоду із позовом, послалася на відсутність рахункової помилки, адже із позовної заяви та додатків не зрозуміло хто, коли та в який період із працівників позивача допустив розрахункову помилку та в чому саме вона полягає. Звернула увагу, що рахункова помилка є неправильним застосуванням правил арифметики. Вказала, що діяла добросовісно і надала інспекторам позивача всю необхідну інформацію та документи. Вважає, що переплата пов`язана із неналежним виконанням обов`язків службовими особами позивача, відповідальними за обчислення та нарахування пенсії. Зазначила у відзиві, що не підлягає поверненню безпідставно набута пенсія за відсутності рахункової помилки.

Просила відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 24 березня 2021 року було закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду (а.с. 38).

Ухвалою суду від 25 травня 2021 року було відкладено розгляд справи, зобов`язано позивача сплатити судовий збір на користь держави за подання позовної заяви та для надання позивачем копії документів (а.с. 49).

10 червня 2021 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив (а.с. 56-57). Позивач підтримав позов та просив стягнути з відповідача на свою користь кошти у повернення сплаченого судового збору у повному обсязі.

07 червня 2021 року до суду від позивача надійшли копії документів із пенсійної особової справи відповідача (а.с. 64-161).

18 червня 2021 року до суду від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив і позов (а.с. 61-63), який по суті є аналогічним раніше поданому відзиву на позов.

У судовому засіданні представник позивача Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області Калініченко В.С. заявлений позов підтримала, просила задовольнити, посилаючи на обставини та підстави, викладені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 проти прозову заперечували, посилаючись на обставини та підстави викладені у відзиві на позов. Просили відмовити у задоволенні позову.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області та отримує пенсію по інвалідності з 11 квітня 2018 року. Даний факт не заперечувався сторонами у справі.

11 квітня 2018 року відповідач ОСОБА_1 звернулася до позивача із заявою про призначення/перерахунок пенсії, в якій вказала про своє працевлаштування. При цьому, до своєї заяви відповідач надала позивачу також копію трудової книжки, довідку про заробітну плату, документи про стаж та інші документи (а.с. 6).

03 червня 2020 року та 22 липня 2020 року позивач направив на адресу відповідача письмові претензії (а.с. 19-20), в яких повідомив відповідача ОСОБА_1 про виниклу переплату пенсії, що пов`язана з її працевлаштуванням, та запропонував останній у добровільному порядку сплатити позивачу грошові кошти у розмірі 38 748,45 грн.

11 грудня 2020 року відповідач звернулася до відповідача із заявою про надання інформації щодо, нібито, надмірно виплачених їй грошових коштів (а.с. 34).

Листом від 28 грудня 2020 року позивач повідомив відповідача, що при проведенні контрольних заходів в листопаді 2019 року виявлено, що було застосовано невірний вид розрахунку пенсії з 11.04.2018 року, внаслідок чого з 11.04.2018 року по 31.10.2019 року виникла переплата в сумі 38 748,75 грн., які пропонується повернути органу Пенсійного фонду України у добровільному порядку або які можуть утриматися з пенсії згідно поданої нею заяви.

Своєю заявою від 15 січня 2021 року відповідач повідомила позивача про свою незгоду на утримання коштів із її пенсії.

Звертаючись до суду із позовом, позивач вказав, що внаслідок рахункової помилки, ОСОБА_1 отримала переплату пенсії у розмірі 38 748,75 грн., яка має бути стягнута з неї на їх користь.

Надаючи правову оцінку зазначеному вище, суд виходить із наступного.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК).

Положеннями ст. 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Положеннями частини першої статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера (подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі його сім`ї тощо), можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень органу, який призначає пенсію, чи суду.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Відповідно до статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом.

Згідно пункту 3 Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15 травня 2003 року за № 374/7695, повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, проводиться відповідно до статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміни у складі сім`ї тощо.

У відповідності до ч. 1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку про те, що механізм повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення таких сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме, через зловживання, зокрема, у випадку надання недостовірної інформації або ненадання інформації, обов`язковість подання якої передбачена законодавством.

Закон встановлює два виключення з цього правила: по - перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по - друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Вказаний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 711/3248/18, провадження № 61-1761ск19 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц, провадження № 14-445цс18.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд вважає, що позивачем ГУ ПФУ в Полтавській області належним чином не обґрунтовано факт допущення ним рахункової помилки, а є лише констатація такого факту.

Крім того, позивачем не було надано жодних доказів існування в даному випадку рахункової помилки, що виразилась у автоматичному нарахуванні та виплаті пенсії у завищеному розмірі (висновку ревізії, акти перевірок чи службового розслідування тощо), на підставі яких можна було б відстежити шлях та причини виникнення помилки при нарахуванні пенсії та з`ясувати, що дана помилка є безпосередньо рахунковою помилкою, тобто такою, що виникла через технічний збій в роботі операційної системи, а не помилка, пов`язана з неналежним виконанням обов`язків службовою особою відповідальною за обчислення та нарахування пенсії.

Суд наголошує, що період переплати, який тривав з 11 квітня 2018 року по 31 жовтня 2019 року, складав значний проміжок часу та включав в себе декілька звітних періодів (шість квартальних та один річний), та протягом якого у ГУ ПФУ в Полтавській області була об`єктивна можливість значно раніше виявити факт виплати ОСОБА_1 пенсії у завищеному розмірі.

Більш того, позивач у своєму листі від 28.12.2020 року (а.с. 35), адресованого відповідачу, фактично визнав, що ним (позивачем) було застосовано невірний вид розрахунку пенсії з 11.04.2018 року, внаслідок чого і виникла така переплата.

Суд звертає увагу, що грошова сума не підлягає поверненню, якщо особа, яка її сплатила, не доведе, що виплата була здійснена внаслідок рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

При цьому, добросовісність є оціночним поняттям, яке передбачає собою сумлінну, чесну поведінку набувача, відсутність з його боку мети зловживати наданим правом, тоді як недобросовісність, навпаки, може проявлятися у зловживанні правом у власних інтересах та на шкоду інтересам іншій особі, несумлінне ставлення до власних обов`язків тощо, тобто така поведінка має бути умисна та переслідувати конкретну мету.

Позивачем не доведено належними і допустимими доказами факт недобросовісної поведінки відповідача ОСОБА_1 в отриманні спірних грошових коштів.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

У зазначеній справі судом встановлено відсутність двох обов`язкових складових, за яких відповідно до статті 1215 ЦК України можливе повернення безпідставно набутого майна, а саме: відсутність рахункової помилки зі сторони ГУ ПФУ в Полтавській області і недобросовісність щодо отримання пенсійних виплат з боку ОСОБА_1 .

На підставі викладеного вище, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову у зв`язку з його необґрунтованістю.

Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд звертає увагу на наступне. Позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2270 грн., який не підлягає стягненню з відповідача, оскільки позов не підлягає задоволенню. Відповідач та її представник у судовому засіданні пояснили, що станом на час розгляду справи остаточно не визначилися щодо відшкодування понесених відповідачем витрат на правничу допомогу, орієнтовний розмір якої було вказано у відзиві - 3 тис. грн., і, що остаточно визначаться щодо цього питання у передбачений ЦПК України строк.

Керуючись ст. 1212, 1215 ЦК України, ст. 3, 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 133, 137, 141, 258, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Полтавській області у задоволенні позову до ОСОБА_1 про відшкодування переплати пенсії.

Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, юридична адреса: м. Полтава, Соборності, буд. 66,

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Повне рішення суду виготовлено 08 листопада 2021 року.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: