справа № 198/214/21
провадження № 2/0198/165/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2021 року Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області у складі судді Гайдар І.О., за участю секретаря судового засідання Ткаченко Т.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в смт Юр`ївка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Юр`ївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовною заявою до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позову позивачі зазначали, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 9,274 га, яка належала померлому на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП № 126897 від 29.11.2002.

ОСОБА_4 , якій померлий заповідав належну йому земельну ділянку, не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Разом з тим, вказану спадщину прийняла дружина померлого ОСОБА_5 (матір позивачів) як спадкоємець першої черги за законом, однак, за життя не оформила свої спадкові права та не отримала свідоцтво про право на спадщину.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 спадкоємці першої черги за законом позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до нотаріуса із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 9,274 га, по 1/2 частці за кожним.

Однак, нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальних дій через відсутність у позивачів оригіналу правовстановлюючого документа, який би підтверджував право власності спадкодавця ОСОБА_5 на вищевказане майно.

На підставі викладеного позивачі змушені звернутись до суду з позовом про визнання за ними права власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 9,274 га, в порядку спадкування за законом по 1/2 частці за кожним.

24.06.2021 у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання, в порядку підготовки справи до судового розгляду від Юр`ївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області витребувано копії спадкових справ.

Ухвалою від 04.08.2021 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивачі та їх представник адвокат Скирда В.І. в судове засідання не з`явились, останній надав суду заяву про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідача Юр`ївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву, в якій просив провести судове засідання за його відсутності, при вирішенні справи по сутті поклався на розсуд суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого виконкомом Новоіванівської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області 08.11.2007 (а.с. 16).

Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; земельних ділянок під вказаним будинком загальною площею 0,4273 га, які належали померлому на підставі державного акта на право приватної власності серії І-ДП № 107738; земельної ділянки площею 9,274 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акта на право приватної власності серії І-ДП № 126897 від 29.11.2002 (а.с. 11-13).

У встановленому законом порядку дружина померлого ОСОБА_5 , як спадкоємець першої черги за законом, прийняла спадщину (а.с. 18, 53, 55).

Відомості про прийняття спадщини іншими спадкоємцями за законом або заповітом в матеріалах судової справи та спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 , відсутні (а.с. 50-71).

Однак, ОСОБА_5 за життя не оформила свої спадкові права щодо спірної земельної ділянки та не отримала свідоцтво про право на спадщину на неї.

В свою чергу ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 19.08.2009 виконкомом Олексіївської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області (а.с. 22).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Статтями 1216 та 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст.ст. 1217, 1258, 1261 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є дітьми померлої відповідно до копій свідоцтв про народження та свідоцтв про укладення шлюбу, тобто спадкоємцями за законом першої черги (а.с. 23-24, 55, 81).

За положеннями ст.ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийняли шляхом подання заяви про прийняття спадщини до Юр`ївської держнотконтори Дніпропетровської області, на підставі чого 05.02.2010 заведено спадкову справу № 12-2010.

Разом з тим, аналізуючи ту обставину, що позивачі звернулись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом, який був складений померлою ОСОБА_5 , а не за законом, суд зауважує таке.

Порядок прийняття спадщини, а також відмови від прийняття спадщини, визначений у статтях 1268 1270, 1273 ЦК України.

За положеннями статей 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Статтею 1270 ЦК України встановлено строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (стаття 1272 ЦК України.

Згідно зі статтею1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.

Вищевикладені норми права дають підстави для висновку про те, що поведінка спадкоємця, яка виражає його намір прийняти спадщину, може виявлятися в активних діях шляхом складення певного документа (заяви), адресованого органам нотаріату, або ж у пасивний спосіб шляхом постійного проживання зі спадкодавцем. Натомість відмова від прийняття спадщини навпаки має бути здійсненна шляхом цілеспрямованих дій, які чітко виражають намір спадкоємця стосовно правонаступництва майна померлого.

Тому, заяви про прийняття спадщини чи відмову від спадкування у широкому розумінні являються актами волевиявлення особи, спрямованими на набуття або відмову від спадкових прав та обов`язків.

Як зазначалось вище, позивачі подали нотаріусу відповідні заяви, в яких вказали, що бажають прийняти спадщину після смерті ОСОБА_5 та просять видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Отже, вказаними заявами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 чітко заявили про прийняття спадщини, доповнивши їх також проханням видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Водночас, виходячи зі структурного розташування та змісту правових норм Книги 6 ЦК України, положення щодо здійснення права на спадкування виділено в окрему главу, що стосується як порядку спадкування за законом, так і порядку спадкування за заповітом. Закон наділяє спадкоємців і за законом, і за заповітом, які бажають одержати спадщину, правом прийняти її (ст. 1268 ЦК України). При цьому, ні нормами ЦК України, ні будь-яким іншим законодавчим актом не передбачено вимог щодо форми та змісту заяви про прийняття спадщини, а також обов`язку спадкоємця вказувати у такій заяві підстави закликання до спадкування (за законом чи за заповітом).

Зрештою, звертаючись до нотаріальної контори з завою про прийняття спадщини, спадкоємець не завжди знає про наявність заповіту, або ж про його скасування спадкодавцем, інші обставини, які впливають на визначення виду та порядку спадкування, а сама заява по суті є лише актом волевиявлення спадкоємця на отримання спадщини. Тому, занадто формальний підхід до змісту та порядку оформлення вказаної заяви може призвести до позбавлення спадкоємця права на спадкування в порушення таких загальних засад цивільного законодавства як справедливість, добросовісність і розумність, що є неприпустимим.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд зауважує, що оскільки заява про прийняття спадщини являється одностороннім правочином, тобто цілеспрямованою дією спадкоємця, що виражає його волю набути спадкових прав та обов`язків, а законодавчими актами не встановлено обов`язкових вимог до такої заяви, зокрема, наявності застереження щодо виду спадкування, подання позивачами заяв про прийняття спадщини разом з клопотанням про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом не може обмежувати їх право на успадкування майна померлої за законом.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_5 , які у встановлений законом строк звернулись до нотаріуса з відповідними заявами, отже, вважаються такими, що про прийняли спадщину, в тому числі і на земельну ділянку площею 9,274 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку померла фактично успадкувала після смерті ОСОБА_3 .

Судом під час розгляду справи не виявлено спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_5 , а також інших спадкоємців за законом або за заповітом, крім позивачів.

Згідно з ч. 1 ст. 1296, ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до державного нотаріуса Юр`ївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом по Ѕ частці, за кожним, спірної земельної ділянки, однак, останній відмовив у вчиненні нотаріальної дії через відсутність правовстановлюючого документа, який би підтверджував право власності ОСОБА_5 на спадкове майно (а.с. 30-31).

Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві (п. 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5).

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Отже, зазначені постанови державного нотаріуса є такими, що відповідають вимогам нормативних актів.

Одночасно суд відмічає, що відсутність у позивачів правовстановлюючого документу, який би підтверджував факт належності спадкодавцю ОСОБА_5 права власності на земельну ділянку, є обставиною, що унеможливила отримання свідоцтва про право на спадщину за законом в нотаріальному порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

За нормами, закріпленими в ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Оскільки позивачі є спадкоємцями за законом першої черги, спадкодавець ОСОБА_5 за життя набула право на земельну ділянку, але не оформила його у встановленому порядку, що в свою чергу позбавляє спадкоємців можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку, суд визнає за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує заяву позивачів про залишення за ними витрат на судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 209, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352, 354ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) до Юр`ївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області (адреса місцезнаходження: 51300, Дніпропетровська обл., Павлоградський (колишній Юр`ївський) район, смт Юр`ївка, вул. Центральна, 67/1) про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право приватної власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 9,274 га, розташованої на території Юр`ївської селищної ради Дніпропетровської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (право власності на земельну ділянку посвідчено державним актом на право приватної власності на землю серії І-ДП № 126897, виданим Новоіванівською сільською радою Дніпропетровської області 29.11.2002 та зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 6155).

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право приватної власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 9,274 га, розташованої на території Юр`ївської селищної ради Дніпропетровської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (право власності на земельну ділянку посвідчено державним актом на право приватної власності на землю серії І-ДП № 126897, виданим Новоіванівською сільською радою Дніпропетровської області 29.11.2002 та зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 6155).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено та підписано 04.08.2021.

Суддя І. О. Гайдар