Постанова

Іменем України

03 листопада 2021 року

м. Київ

справа № 161/6126/15-ц

провадження № 61-7367св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач),Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач -ОСОБА_1 ,

відповідач -Луцька міська рада Волинської області,

особи, які подали апеляційну та касаційну скарги - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 через представника ОСОБА_4 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на ухвалу Волинського апеляційного суду від 06 квітня 2021 року у складі колегії суддів: Шевчук Л. Я., Данилюк В. А., Киці С. І.

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Луцької міської ради Волинської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його матір ОСОБА_5 , після смерті якої відкрилася спадщина на спадкове майно - квартиру АДРЕСА_1 . Він входить до кола спадкоємців першої черги, але у встановлений законом строк не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки тривалий час перебував за кордоном на заробітках.

Посилаючись на зазначені обставини, просив суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_5 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 травня

2015 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визначено ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом одного місяця з дня набрання цим рішенням законної сили.

Суд першої інстанції виходив з того, що позивач вчасно не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у зв`язку з тим, що він весь час знаходився в Італії та працював там з 04 жовтня 2006 року

з випробувальним терміном - 6 місяців без права брати відпустку та залишати територію Італії, на сьогоднішній день позивач там же і працює, що підтверджується договором та його перекладом і відмітками в закордонному паспорті про перетин кордону. Приватним нотаріусом позивачу відмовлено

в оформленні спадкових прав після смерті матері, оскільки строк встановлений для прийняття спадщини пропущений. Тому наведені причини пропуску строку для прийняття спадщини є поважними.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 06 квітня 2021 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою осіб, які не брали участі у справі, -

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 травня 2015 року у справі закрито.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що особи, які не брали

у часті у справі, - ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не одержали право на спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_5 , вони є спадкоємцями за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_6 , який помер

ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому суд, постановляючи рішення про визначення ОСОБА_1 додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не вирішував питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки зазначених осіб.

Аргументи учасників справи

У квітні 2021 рокуОСОБА_2 , ОСОБА_3 подали до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просили скасувати ухвалу апеляційного суду.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що суд апеляційної інстанції не врахував того, що на момент смерті ОСОБА_5 спадкоємцями були її чоловік ОСОБА_6 , її син ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_1 та ОСОБА_7 спадщину після смерті матері не прийняли, оскільки спільно з нею не проживали та до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини не зверталися. Спадщину прийняв лише ОСОБА_6 - її чоловік на підставі частини третьої статті 1268 ЦК України, оскільки постійно на момент відкриття спадщини проживав із спадкодавцем. Усвідомлюючи, що він успадкував 1/2 частки спірної квартири від своєї дружини та є єдиним спадкоємцем і власником цілої квартири, ОСОБА_6 розпорядився своєю власністю на випадок смерті шляхом складення заповіту, зареєстрованим

в реєстрі нотаріальних дій за № 1012 від 03 липня 2014 року. Згідно заповіту майно ОСОБА_6 мало бути успадковане ОСОБА_2 (дружиною) та

ОСОБА_3 (онукою). Позивачем заява про встановлення додаткового строку на прийняття спадщини була подана після смерті ОСОБА_6 , коли ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вже прийняли його спадщину.

Таким чином, на момент звернення до суду із заявою про встановлення додаткового строку на прийняття спадщини зацікавленими особами були

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і вони мали бути відповідачами у цій справі, оскільки при задоволені заяви та встановлені додаткового строку на прийняття спадщини ОСОБА_2 та ОСОБА_3 втрачають право на частину об`єкта спадщини - спірну квартиру.

Ураховуючи наведене, суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 28 лютого

2018 рок у справі № 593/93/16-ц.

У червні 2021 року до Верховного Суду надійшов відзив представника

ОСОБА_1 - ОСОБА_8 на касаційну скаргу, в якому зазначає, що оскаржена ухвала апеляційного суду є законною і обґрунтованою.

Відзив мотивовано тим, що станом на квітень 2015 року, тобто на час звернення до суду про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, що відкрилася після смерті його матері ОСОБА_5 , будь - які спадкоємці за заповітом чи законом були відсутні, ніхто після її смерті спадкової справи не відкривав, і право власності на спадкове майно не оформляв, а тому ним залучено в якості відповідача Луцьку міську раду. Твердження апелянтів про те, що належним відповідачем у справі мають бути ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які

є спадкоємцями після смерті ОСОБА_6 , є безпідставним, оскільки в цій справі розглядається власність, яка належала ОСОБА_5 , яка мала 1/2 частки права власності в квартирі АДРЕСА_1 . Він є спадкоємцем першої черги та прийняття ним спадщини після смерті ОСОБА_5 жодним чином не зачіпає прав та інтересів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Рух справи межі та підстави касаційного перегляду

Ухвалою Верховного Суду від 26 травня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі.

В зазначеній ухвалі вказано, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави передбачені абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України.

Ухвалою Верховного Суду від 25 жовтня 2021 року справу призначено до судового розгляду.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Суди встановили, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На час відкриття спадщини разом із спадкодавцем ОСОБА_5 проживав її чоловік ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ОСОБА_5 заповіт за життя не складала, а тому після її смерті право на спадкування за законом одержали її чоловік ОСОБА_6 та син - ОСОБА_1 .

У частині першій статті 352 ЦПК України визначено, що учасники справи,

а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити

в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

У пункті 3 частини першої статті 362 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Тобто, у разі подання апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі

і апеляційним судом встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційне провадження підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті.

В той же час відповідно до пункту четвертого частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі

і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження

№ 61-2417сво19) зроблено висновок, що «аналіз частини першої статті 352 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що ця норма визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення

і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі

у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків».

У частині третій статті 1272 ЦК України визначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини порушує права іншого (інших) спадкоємця, який спадщину прийняв, а тому належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину.

В апеляційній скарзі представник осіб, які не брали участі у справі, вказував, що спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняв її чоловік ОСОБА_6 на підставі частини третьої статті 1268 ЦК України; 03 липня 2014 року ОСОБА_6 на випадок смерті склав заповіт, яким все своє майно заповідав ОСОБА_2 - дружині і ОСОБА_3 - онуці; ОСОБА_2 і ОСОБА_3 прийняли спадщину після смерті ОСОБА_6 шляхом подачі заяви в Першу Луцьку державну нотаріальну контору 23 лютого 2015 року та 26 березня 2015 року відповідно; ОСОБА_1 оскаржував зазначений заповіт та рішенням Луцького міськрайонного суду від 21 жовтня 2015 року у задоволені позову ОСОБА_1 про визнання недійсним заповіту було відмовлено (справа № 161/9533/15-ц); на підставі оскарженого рішення у справі, що переглядається, рішенням Луцького міськрайонного суду від 09 листопада 2015 року у справі № 161/10331/15-ц визнано за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті його матері ОСОБА_5 на ј частку у праві спільної власності на квартиру АДРЕСА_1 . За таких обставин рішення суду першої інстанції впливає на їх права та інтереси, тому вони є належними відповідачами у цій справі, а не Луцька міська рада Волинської області (а. с. 49-63).

Апеляційний суд зазначені доводи належним чином не перевірив та не врахував, що за встановлення обставини прийняття спадщини ОСОБА_5 її чоловіком ОСОБА_6 , належними відповідачами у цій справіє його спадкоємці, які прийняли спадщину.

За таких обставин апеляційний суд зробив передчасний висновок, що права та/або інтереси ОСОБА_2 та ОСОБА_3 рішенням суду першої інстанції у цій справі не порушуються, відповідно, про закриття провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги, з урахуванням меж касаційного перегляду, дають підстави для висновку, що оскаржене судове рішення ухвалено без додержання норм процесуального права. У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити, постанову апеляційного суду скасувати, передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 402, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Волинського апеляційного суду від 06 квітня 2021 року скасувати.

Справу № 161/6126/15-ц передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції ухвала Волинського апеляційного суду від 06 квітня 2021 року втрачає законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук