КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/8929/2021
справа №2-1734/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2021 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Універсал Банк" на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05 квітня 2021 року, постановлену під головуванням судді Ковалевської Л.М.

у справі за заявою Акціонерного товариства "Універсал Банк" про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

встановив:

В березні 2021 року АТ "Універсал банк" звернулось до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа у справі №2-/1027/231/12 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Універсал банк" заборгованості в розмірі 146648,23 грн. по процентах 59319,62 грн., по підвищених відсотках 49128,87 грн., витрати по сплаті судового збору 1700 грн., а всього 258916,73 грн.. Також просить поновити строк пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Заяву обґрунтовує тим, що на запит банку 12 лютого 2021 року отримано відповідь з Фастівського міськрайонного відділу ДВС ЦМУМЮ (м.Київ), згідно із якою 28 листопада 2013 року державним виконавцем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України "Про виконавче провадження", проте банк будь-яких документів, в тому числі і постанови про відкриття виконавчого провадження, банк з виконавчої служби не отримував.

Посилається на системність випадків, коли виконавчі документи губляться внаслідок дій органів виконавчої служби.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05 квітня 2021 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погодившись з постановленою ухвалою, АТ "Універсал банк" подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати, заяву задовольнити.

Посилається на те, що банком надано належні докази, які підтверджують той факт, що будь-яких документів з виконавчої служби не надходило, зокрема, це - довідка про неотримання виконавчого документу, акт перевірки документів, що утворюються в діяльності банку, в тому числі архівних.

Висновки суду з приводу неналежної заінтересованості банку вважає безпідставними з огляду на те, що саме виконавча служба не дотрималась покладених на неї обов`язків і не було надіслано документів виконавчого провадження.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Відповідно до статті 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Установлено, що заочним рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 лютого 2012 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ "Універсал Банк" заборгованість за кредитним договором в сумі 148 648,23 грн., по процентах 59319,62 грн., по підвищених відсотках 49128,87 грн., витрат по сплаті судового збору 1700 грн., а всього 258916,73 грн.

30 грудня 2020 року стягувач звернувся до Фастівського міськрайонного ВДВС із заявою щодо надання інформації про хід виконавчого провадження.

Згідно відповіді Фастівського міськрайонного відділу ДВС ЦМУМЮ (м. Київ) від 12 січня 2021 року повідомлено, що в ході проведення виконавчих дій державним виконавцем встановлено, що згідно даних ВП - Спец розділ виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/1027/231/12 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПAT "Універсал Банк" перебувало на виконанні у відділі. 28 листопада 2013 року державним виконавцем винесено постанову про завершення виконавчого провадження на підставі пункту 2 частини 1 статті 47 ЗУ "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на момент винесення постанови): у боржника відсутнє майно на яке можливо звернути стягнення, а заходи, щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Відповідно до порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби виконавче провадження знищене у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Відповідно до даних ВП - Спец розділ постанова про повернення виконавчого документу стягувачу не оскаржувалася, оскільки перебуває в стані актуальна. Станом на 12 січня 2021 року повторно не пред`являлися та на виконанні у відділі не перебувають.

Відповідно до даних складених банком довідки від 18 лютого 2021 року та акта від 18 лютого 2021 року, за результатами перевірки журналів вхідної кореспонденції за 2013-2021 роки не виявлено факту надходження постанови про повернення виконавчого листа з його оригіналом.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що за обставин справи установлено про неналежну заінтересованість стягувача у питаннях виконання рішення у понад розумний строк.

З такими висновками апеляційний суд погоджується з огляду на наступне.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (стаття 18 ЦПК України).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26 червня 2013 року, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Разом з цим, вказані норми Конституції України, а також позиція Європейського суду з прав людини щодо принципу обов`язковості судових рішень не скасовують обов`язку стягувача демонструвати заінтересованість в усіх питаннях, які стосуються заходів відновлення його порушеного права, зокрема і періодичного прояву інтересу щодо руху виконавчого провадження, як шляхом діалогу, зокрема і письмового, з відповідними органами виконавчої служби, так і за допомогою засобів дистанційного доступу до інформації про хід виконавчого провадження.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що пред`явивши виконавчий лист для виконання та будучи обізнаним про строки пред`явлення виконавчого листа до виконання, стягувач має проявити належну добросовісність та заінтересованість у виконанні судового рішення, зокрема з розумним інтервалом часу вживати заходів щоб дізнатись про стан відомих виконавчих проваджень.

Відповідно до частини 1 статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до пункту 17.4 розділу ХІІІ ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

При цьому законом не визначено як обов`язкову підставу задоволення такої заяви доведення факту втрати виконавчого листа, а лише встановлено обмеження у строках, а саме до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Дублікатом є другий примірник документа, що має таку саму юридичну силу, як оригінал, містить ті ж відомості, що й оригінал документа. Фактично видача дубліката полягає у відтворенні тексту документа, дублікат якого видається, що спрямоване на відновлення такого документа у випадку неможливості використання останнього з певних причин.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XIV (який втратив чинність 05 січня 2017 року), визначено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Пунктом 5 частини 1 статті 47 цього Закону визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Пунктом 2 частини 1 статті 22 цього ж Закону визначено, що виконавчі листи можуть бути пред`явлені до виконання протягом одного року, якщо інше не передбачено Законом.

Статтею 23 цього Закону установлено:

1. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред`явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

2. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

3. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII.

Частиною 1 статті 12 цього Закону визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Частиною 2 статті 12 цього Закону визначено, що строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Згідно частини 4 статті 12 цього Закону строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:

1) пред`явлення виконавчого документа до виконання;

2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Відповідно до частини 5 статті 12 цього Закону у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Аналогічні положення були закріплені у статті 23 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XIV.

Згідно пункту 5 розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені Законом від 02 червня 2016 року.

До апеляційної скарги приєднано наступні докази, які не були подані суду першої інстанції. При цьому скаржник не наводить причин неможливості подати ці докази до суду першої інстанції.

Заявою від 14 січня 2013 року банк звернувся до ВДВС Фастівського міськрайонного управління юстиції із запитом про те, чи перебуває на виконанні виконавче провадження стосовно ОСОБА_1 і на якій стадії. На підтвердження факту отримання цього запиту надано зворотне повідомлення про вручення поштового відправлення, яке вручено 05 лютого 2013 року.

У відповідь на цю заяву орган виконавчої служби листом від 05 березня 2013 року №03.3.22/3580-11 повідомив, зокрема, те, що 15 травня 2012 року до відділу надійшов виконавчий лист, що виданий 09 квітня 2012 року, відносно боржника ОСОБА_1 21 травня 2012 року відкрито виконавче провадження. Наведено відомості щодо перевірки майнового стану боржника та вчинення інших виконавчих дій. Останньою дією зазначено накладення арешту на рахунки боржника та виставлення платіжних вимог, що мало місце 08 лютого 2013 року.

Наступним є запит, що датований 21 серпня 2014 року, згідно із яким банк з посиланням на отриману відповідь від 05 березня 2013 року зазначає, що вже більше року стягувач не повідомляється про хід виконавчого провадження та просить надати таку інформацію. Запит містить штамп із датою "27 серпня 2014 року", а окремі фрагменти штампу дають можливість стверджувати про його належність певному органу виконавчої служби.

Далі надано запит, що датований 11 серпня 2016 року, про те, чи перебуває на виконанні виконавче провадження стосовно ОСОБА_1 і на якій стадії, але фактичних доказів про його направлення не приєднано.

Далі надано подібний запит, що датований 13 червня 2017 року, про те, чи перебуває на виконанні виконавче провадження стосовно ОСОБА_1 і на якій стадії, що містить допис про направлення його на електронну пошту.

За правилом частини 3 статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Надані докази за своїм характером є такими, що постійно перебували у розпорядженні стягувача, отже він міг безперешкодно подати їх суду першої інстанції, проте такого зроблено не було. При цьому апеляційна скарга не містить викладу обставин неможливості подання таких доказів раніше. З огляду на наведене, у апеляційного суду відсутні підстави для прийняття цих доказів.

Досліджені обставини справи не дають підстав уважати про те, що строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання був пропущений з поважних причин. Впродовж тривалого часу (з 2014 року) стягувач не вжив жодних дієвих заходів, які свідчили б про наявність інтересу до захисту своїх прав, відтак повинен був передбачити наслідки не вчинення таких дій. Суд першої інстанції вірно установив обставини справи та дійшов законного висновку про відмову у задоволенні заяв.

Надані заявником докази не підтверджують заінтересованості стягувача в контексті дотримання ним обов`язку з розумним інтервалом часу цікавитись виконанням рішення і вживати більш дієвих та практичних заходів для того, щоб отримати конкретну інформацію для можливості прийняти необхідне рішення. Кількість запитів не виправдовується періодичністю, з якою вони зроблені, та відсутністю контролю за їх виконанням.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не установлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Універсал Банк" залишити без задоволення, а ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05 квітня 2021 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 21 липня 2021 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова