Ленінський районний суд м.Харкова
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30 грудня 2020р. Справа №641/6583/20 Провадження №2-о/642/295/20
Суд у складі: Головуючого судді Секретаря Євтіфієв В.М.; Водолажко В.О.;

За участю заявника ОСОБА_1 , представника заявника ОСОБА_2 , за відсутності зацікавленої особи: ОСОБА_3 , яка заявила про розгляд справи за їх відсутності;

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту який має юридично значення, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звертаючись до суду заявляє про встановлення факту який має юридично значення, а саме: Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день смерті ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом зі спадкодавцем, ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 .

В мотивуванні заяви заявник вказав: ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1 , виданим Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №6453.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина яка. складається з 14 частки квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

18.06.2004 року державним нотаріусом Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори Товстолужською О.В. було посвідчено заповіт, відповідно до змісту якого ОСОБА_4 , належну їй на праві особистої власності квартиру, яка знаходиться у АДРЕСА_1 , та все інше належне їй майно, де б таке не було, та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті та на що вона за законом матиме право, вона заповіла ОСОБА_1 , 1981 року народження.

Спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4 є її онук - ОСОБА_1 .

Згідно ч. 1, 3, 5 cm. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1276 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

ОСОБА_4 , через свій похилий вік та поганий стан здоров`я, останні роки свого життя вже не могла самостійно забезпечити умови свого життя, потребувала стороннього догляду, допомоги та піклування. В зв`язку з цим її внук, ОСОБА_1 , у 2014 році переїхав до неї в м. Харків.

З 2014 року і до моменту своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 проживала за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своїм внуком, ОСОБА_1 , який піклувався про неї та доглядав її.

Після смерті ОСОБА_4 саме її внук - ОСОБА_1 займався похованням померлої бабусі.

Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: саме постійне проживання спадкодавця зі спадкоємцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця проживання спадкодавця за адресою місця проживання спадкоємця.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови від ЗОтравня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину.

Таким чином ОСОБА_1 фактично прийняв спадщину після смерті бабусі, ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , так як на момент смерті бабусі постійно проживав разом з нею. Крім того, ОСОБА_1 від спадщини в передбаченому законодавством порядку не відмовлявся.

Відповідно до ч.І cm. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно зі cm. 315 ЦПК України У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно п. 23 постанови Пленум Верховного Суду від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Таким чином, саме постійне проживання спадкодавця зі спадкоємцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця проживання спадкодавця за адресою місця проживання спадкоємця.

Встановлення факту проживання зі спадкодавцем має для Заявника юридичне значення, так як це необхідне для оформлення спадщини після смерті бабусі.

Відповідно до п. 1 Постанови пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» зі змінами від 25.05.1998року Звернути увагу судів на те, що відповідно до статей 255, 271 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо : згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть бути порушені в суді за заявами як безпосередньо заінтересованих у цьому осіб, так і інших громадян та організацій, коли за законом вони вправі звернутися до суду в інтересах інших осіб, а також за заявою прокурора.

Відповідно до cm. 316 Цивільного процесуального кодексу України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

На даний час Заявник постійно проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Таким чином, Ленінський районний суд м. Харкова є повноважним для розгляду цієї заяви.

В судовому засіданні заявник на заяві наполягав, в поясненні вказав обставини викладені в заяві.

Допитані в якості свідків, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вільних поясненнях вказали, що заявник в дійсності є онуком померлої. З 2017 року у зв`язку з погіршенням здоров`я ОСОБА_4 заявник почав проживати з нею однією сім`єю до часу її смерті. В теперішній час заявник та свідок ОСОБА_6 розірвали шлюб.

Дослідив та оцінив в сукупності докази матеріалів справи, судом встановлено наступні факти та обставини:

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України «У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення».

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1 , виданим Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №6453.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина яка, складається з 1/2 частки квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

18.06.2004 року державним нотаріусом Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори Товстолужською О.В. було посвідчено заповіт, відповідно до змісту якого ОСОБА_4 , належну їй на праві особистої власності квартиру, яка знаходиться у АДРЕСА_1 , та все інше належне їй майно, де б таке не було, та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті та на що вона за законом матиме право, вона заповіла ОСОБА_1 , 1981 року народження.

Спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4 є її онук - ОСОБА_1 .

ОСОБА_4 , через свій похилий вік та поганий стан здоров`я, останні роки свого життя вже не могла самостійно забезпечити умови свого життя, потребувала стороннього догляду, допомоги та піклування. В зв`язку з цим її внук, ОСОБА_1 , у 2014 році переїхав до неї в м. Харків.

З 2017 року і до моменту своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 проживала за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своїм внуком, ОСОБА_1 , який піклувався про неї та доглядав її, що підтверджено поясненнями свідків.

Після смерті ОСОБА_4 саме її внук - ОСОБА_1 займався похованням померлої бабусі.

Відповідно до вимог частини 4 статті 3 СК України визначено:. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Отже, заявник який спільно проживав зі своєю бабусею, вважаються членами сім`ї.

Згідно ч. 1, 3, 5 cm. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1276 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 1 Постанови пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» зі змінами від 25.05.1998року Звернути увагу судів на те, що відповідно до статей 255, 271 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо : згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть бути порушені в суді за заявами як безпосередньо заінтересованих у цьому осіб, так і інших громадян та організацій, коли за законом вони вправі звернутися до суду в інтересах інших осіб, а також за заявою прокурора.

Відповідно до ч.І cm. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Отже, саме постійне проживання спадкодавця зі спадкоємцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця проживання спадкодавця за адресою місця проживання спадкоємця.

Таким чином ОСОБА_1 фактично прийняв спадщину після смерті бабусі, ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , так як на момент смерті бабусі постійно проживав разом з нею. Крім того, ОСОБА_1 від спадщини в передбаченому законодавством порядку не відмовлявся.

Встановлення факту проживання зі спадкодавцем має для Заявника юридичне значення, так як це необхідне для оформлення спадщини після смерті бабусі.

Керуючись ст.315 ЦПК України суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту який має юридично значення, задовольнити повністю.

Вважати, постійне проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день смерті ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом зі спадкодавцем, ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі Апеляційна скарга на рішення суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя: В.М.Євтіфієв