справа № 489/1540/21
провадження №2/489/1426/21
08 листопада 2021 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді Коваленка І.В.,
секретар судового засідання Ревицька Р.І.,
позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, стягнення заборгованості по аліментам та визнання права власності на частку в нерухомому майні
У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому просила:
- збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 13.01.2015, визначивши розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1197,50 грн. щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття;
- визнати право власності за неповнолітнім ОСОБА_3 на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 .
Як на підставу позовних вимог вказала, що 13.01.2015 Ленінським районним судом міста Миколаєва ухвалено заочне рішення про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 700,00 грн. щомісячно на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та 500,00 грн. щомісячно на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно починаючи з 24.11.2014 і до досягнення дітьми повноліття.
Штраф за невиконання рішення суду про стягнення аліментів на дочку з 24.11.2014 по 30.06.2016 становить 2023,32 грн., а на сина з 12.12.2017 по 01.09.2019 4741,50 грн. і з 01.09.2019 по 01.03.2021 - 4305,00 грн.
Посилаючись на наведені обставини та положення статті 41 Конституції України, статей 6, 10, 12 ЦК України, статей 15, 16 ЦПК України та відповідні положення СК України позивач просить задовольнити її позовні вимоги.
Відповідач правом на надання відзиву на позов не скористався.
Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 24.03.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Ухвалою суду від 21.05.2021 вказану вище позовну заяву в частині визнання права власності на нерухоме майно залишено без руху з наданням позивачу десятиденного строку для усунення вказаних в ній недоліків.
Ухвалою суду від 23.06.2021 здійснено перехід із спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в спрощене позовне провадження з повідомлення учасників справи та призначено судове засідання.
У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач до суду не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, в т.ч. шляхом розміщення оголошення на офіційному веб сайті судової влади. Направлена на адресу реєстрації відповідача судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судовий розгляд.
За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення.
Вислухавши позивача та дослідивши наявні у справі докази і встановивши фактичні обставини, суд дійшов наступного.
У ході розгляду справи встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно заочного рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 01.12.2017 по цивільній справі № 489/5022/17 (провадження 2/489/2441/17) змінено розмір аліментів, визначений рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 13.01.2015 про справі №2/489/328/15, та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 1000 гривен щомісяця, з подальшою індексацією, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Крім того, постановою державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 18.09.2019 у виконавчому провадження № ВП № 55986088 з примусового виконання виконавчого листа № 2/489/2442/17 (489/5022/17), виданого 21.12.2017, на боржника ОСОБА_2 накладено штраф на користь стягувача у розмірі 4171,50 грн.
Повторне накладення штрафу на користь стягувача у виконавчому проваджені ВП № 55986088 на боржника ОСОБА_2 здійснено постановою державного виконавця від 17.03.2021 в сумі 4305,00 грн.
Постановою державного виконавця від 28.03.2019 у виконавчому провадженні ВП № 49219249 з виконання виконавчого листа по справі № 2489/328/15, виданого 11.02.2015, про стягнення аліментів на утримання дочки ОСОБА_7 , на боржника ОСОБА_2 на користь стягувача накладено штраф у розмірі 2023,32 грн.
Посилаючись на ухилення відповідача від сплати аліменти на утримання неповнолітнього сина та утворення внаслідок цього заборгованості, підтвердженої наведеними вище доказами, а також те, що згідно частини другої статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, позивач просить збільшити стягнуті рішенням суду від 01.12.2017 аліменти на утримання сина з 1000, 00 грн. до 1197,50 грн., але не мінімального розміру аліментів, встановленого законом.
Вирішуючи позов в цій частині вимог суд виходить з наступного.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
За змістом статті 18 Конвенції про захист прав дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 та ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно із частиною першої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з частино першою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до статей 183, 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: зокрема, для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2395 гривень, з 1 липня 2510, гривень, з 1 грудня 2618 гривень.
Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Таким чином, враховуючи наведені положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» на дату ухвалення цього рішення мінімальний розмір аліментів відповідно до частини другої статті 182 СК України становить 1255 гривень.
За таких обставин, оцінивши наявні у справі докази та враховуючи інтереси дитини на належне матеріальне забезпечення і обов`язок батьків щодо утримання дитини, суд приходить до висновку про заводження позову в частині збільшення розміру аліментів з 1000, 00 грн. до 1255,00 грн., що відповідає мінімальному розміру аліментів на дату ухвалення рішення, які підлягають стягненню з відповідача щомісяця з подальшою індексацією з дати набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Щодо додаткового визначення розміру аліментів в розмірі «але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку» така вимога не підлягає задоволенню, оскільки позивач просила стягнути аліменти в твердій грошовій сумі, яка визначається конкретною грошовою сумою, що виключає виникнення непорозуміння при примусовому виконанні рішення.
Стосовно стягнення з відповідача заборгованості по аліментам
Суд зазначає, що право сторони виконавчого провадження на вирішення такого спору судом врегульовано частиною восьмою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».
Із змісту позову та наданих позивачем доказів вбачається, що спір про розмір заборгованості по аліментам відсутній, а тому відсутні підстави і для задоволення такої вимоги позивача. Крім того, стягнення аліментів здійснюється на підставі відповідних рішень суду, розмір якої відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» визначається державним виконавцем, що виключає необхідність повторного стягнення такої заборгованості.
Не підлягає задоволенню позовна вимога і про визнання в рахунок погашення заборгованості по аліментам за неповнолітньою дитиною позивача права власності на 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 , власником якої є відповідач.
Як вказує позивач, свою згоду на таку участь в утриманні сина відповідач надав у заяві, яка знаходиться в матеріалах цивільної справи № 489/8046/18.
Із матеріалів наведеної цивільної справи встановлено, що рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 10.01.2020, залишеним без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 27.02.2020, відмовлено ОСОБА_1 про зміну грошового стягнення заборгованості по аліментам та визнання права власності на частку в нерухомому майні.
Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції апеляційний суд вказав, що «Порядок стягнення аліментів та визначення заборгованості з їх сплати передбачений статтею 71 Закону «Про виконавче провадження».
Відповідно до частини 1 цієї норми порядок стягнення аліментів визначається законом.
З правилами частини 2 статті 71 Закону «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника.
Цією нормою також передбачені умови накладення на боржника штрафу з перерахуванням його стягувачеві, а також притягнення його до адміністративної та кримінальної відповідальності.
Звернення стягнення на майно боржника, в тому числі і боржника зі сплати аліментів, має відбуватись з дотриманням вимог статей 48 - 62 Закону «Про виконавче провадження».
Умови звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна фізичної особи передбачені статтею 50 цього закону.
Норми цивільного процесуального законодавства передбачають можливість зміни способу та порядку виконання судового рішення (стаття 435 ЦПК). Але поняття «спосіб» і «порядок» виконання судового рішення у цій нормі мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні з визначеною послідовністю і змістом вчинення виконавчих дій. Тому під зміною способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб. За правилом статті 435 ЦПК не може бути змінено рішення по суті з обранням іншого способу захисту, передбаченого статтею 16 ЦК (постанова Верховного Суду (КЦС) від 10 червня 2019 року у справі справа № 350/426/16-ц).
При цьому такі питання не вирішуються в позовному провадженні.
Крім того, позовні вимоги ОСОБА_1 , які ґрунтуються на сімейних (аліментних) правовідносинах, пов`язані з припиненням права власності відповідача на нерухоме майно, яке регулюється нормами цивільного законодавства.
Відповідно до вимог статті 346 ЦК право власності може бути припинене лише в випадках, встановлених законом.
Такої підстави припинення права власності на майно, як передача цього права іншій особі в порядку заміни способу виконання судового рішення про стягнення аліментів, закон не встановлює».
Наведені в позові ОСОБА_1 обставини щодо визнання за її неповнолітнім сином права власності на належну відповідачу частку квартири в рахунок відшкодування заборгованості по аліментам підпадає під правове врегулювання, яке наведено вище. У зв`язку із цим суд не вбачаєте необхідності в додатковому наведенні правового обґрунтування свого висновку про відмову позивачу в задоволенні такої позовної вимоги.
Щодо листа відповідача, на який посилається позивач, то йому була надана оцінка як судом першої інстанції, так і апеляційним судом при вирішенні цивільної справи № 489/8046/18. Крім того, вказаний лист відповідача не впливає на висновок суду.
Таким чином, враховуючи встановлені обставини та наявні в справі докази, позовні вимоги підлягають задоволенню лише в частині зміни розміру аліментів згідно наведеного вище судом висновку.
Так як позов задоволено в частині зміни розміру аліментів, а позивач в цій частині вимог згідно пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, з відповідача на користь держави на підставі статті 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в сумі 908,00 грн.
Щодо судового збору в сумі 1005,00 грн., сплаченого позивачем за вимогу про визнання права власності на нерухоме майно, такий судовий збір відшкодуванню позивачу не підлягає через відмову в задоволенні позову в цій частині.
Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265, 280 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Змінити розмір аліментів, визначений рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 01.12.2017 про справі №2/489/2441/17, та стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 1255,00 грн. щомісяця, з подальшою індексацією, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Відкликати виконавчий лист, виданий відповідно до рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 01.12.2017 по цивільній справі № 489/5022/17 (провадження №2/489/2441/17) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач вправі оскаржити заочне рішення в загальному порядку до апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати проголошення рішення.
Відомості про учасників справи:
позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ;
відповідач: ОСОБА_2 , останнє відоме місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 .
Повний текст судового рішення складено 09.11.2021.

Суддя І.В.Коваленко