Справа № 204/6645/21
Номер провадження 2/184/672/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Томаш В.І.,

за участю секретаря судового засідання - Михайлової Т.В.,

розглянувши в м. Покров цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача - ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - Орган опіки та піклування виконкому Жовтоводської міської ради «про позбавлення батьківських прав», -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судове засідання представник позивача ОСОБА_2 не з`явився, надав заяву, в якій позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

В судове засідання позивач відповідач ОСОБА_3 не з`явився, надав заяву, в якій позовні вимоги позивача та її представника визнає, просить розглянути справу у його відсутності.

В судове засідання представник третьої особи - Шостак Т.О. не з`явилась, надала клопотання, в якому просить розглядати справу без їх участі, висновок органу опіки та піклування виконкому Жовтоводської міської ради від 17.06.2021р. №222 про доцільність позбавлення батьківських ОСОБА_3 по відношенню до неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є законним та обґрунтованим, підтримує в повному обсязі.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем та її представником вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину іі дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний тa моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Виключний перелік підстав позбавлення батьківських прав, визначений ст. 164 Сімейного кодексу України. Мати (батько) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він):

- не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини й протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

- ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини;

- жорстоко поводяться з дитиною;

- є хронічними алкоголіками або наркоманами;

- вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

- засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, такий перелік має виключний характер.

Разом з тим, зазначені чинники, повинні мати системний та постійний характер, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку в особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікую і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Аналіз всіх поданих позивачем письмових доказів свідчить про те, що відповідач свідомо ухиляється від своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. До такого висновку суд дійшов, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, відповідно до свідоцтва про народження малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками є: батько - ОСОБА_3 та мати - ОСОБА_6 (а.с.11).

Згідно рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.12.2010 року, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 розірвано (а.с.12).

Згідно рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 27.01.2012 року, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, щомісяця, починаючи з 11.08.2011р. та до досягнення дитиною повноліття (а.с.13).

Згідно свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_1 , виданого Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, 20.04.2012 року ОСОБА_6 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 , про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №103 (а.с.16)

Згідно заяви ОСОБА_3 від 26.04.2021 року, засвідченої приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Вакуліч О.С., він дає свою згоду на усиновлення його доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , який є чоловіком його колишньої дружини ОСОБА_1 (а.с.18).

Згідно висновку органу опіки та піклування виконкому Жовтоводської міської ради №222 від 17.06.2021 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.6а).

За приписами ч. 1, 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Також судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не бере участі у житті ОСОБА_4 , її вихованні, навчанні, підготовці до самостійного життя, зокрема: не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини; не створює умов для отримання нею освіти, не бере участі в утриманні. Тобто жодним чином не проявляє батьківського піклування, яке передбачене та гарантоване дитині нормами ст. 150 СК України. З 2010 року відповідач самоусунувся від виховання та спілкування зі своєю донькою. На сьогодні донька не пам`ятає батька та не має до нього ніяких почуттів, оскільки бачила його востаннє в 2011 році, а у спілкуванні з матір`ю не питає про нього і не цікавиться ним. З чого можна вважати, що відповідач свідомо не бажає брати участь у вихованні своєї доньки ОСОБА_4 , виявляти турботу про неї, оскільки перешкод чи заборони щодо побачень з дитиною позивачка йому не чинить.

Про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав свідчить висновок органу опіки та піклування виконкому Жовтоводської міської ради №222 від 17.06.2021 року, яким встановлено, що батько дитини - ОСОБА_3 самоухилився від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням, здоров`ям та розвитком дитини не займається, разом з дитиною не проживає. Згідно нотаріально посвідченої заяви від 26.04.2021р. ОСОБА_3 дає згоду на усиновлення своєї доньки. На теперішній час неповнолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 та вітчимом ОСОБА_7 , які здійснюють догляд за дитиною.

В ході опрацювання матеріалів справи встановлено, що 24.06.2006 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 було укладено шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_4 у сторін народилася донька - ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 22 квітня 2021 року Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції (актовий запис №215). 21.12.2010 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська було ухвалено рішення, яким шлюб між сторонами розірвано. У 2011 року позивач звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини, який було задоволено.

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання за №2379 від 03.08.2021 року, неповнолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 16.10.2015 року по теперішній час.

Відповідно до довідки Шполянського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №3 - гімназія» Шполянської міської ради Об`єднаної територіальної громади Черкаської області за №80 від 11.08.2021 року, ОСОБА_4 дійсно навчається в Шполянському навчально-виховному комплексі «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №3 - гімназія» Шполянської міської ради Об`єднаної територіальної громади Черкаської області у 9-М класі.

Зазначені факти свідчать про те, що ОСОБА_3 свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню малолітньої доньки, не проявляє батьківської уваги та турботи, не піклується про здоров`я дитини, її духовний та моральний розвиток та взагалі не цікавиться її життям.

Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в редакції зі змінами, схваленими резолюцією від 21 грудня 1995 року) ратифікованої Постановою BP №789-ХП від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч. 2 ст. 150 СК України).

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Суд погоджується з представником позивача, що така поведінка та бездіяльність відповідача, як батька, суперечить інтересам дитини, порушує її права, гарантовані міжнародним та національним законодавством та приходить до висновку, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо виховання та розвитку дитини, а тому позовні вимоги щодо позбавлення його батьківських прав є підставними та підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_3 слід стягнути 908,00 грн. на користь позивачки за позовною вимогою про позбавлення батьківських прав.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.150, 155, 164, 165 СК України, ст. ст. 12, 13, 80, 89, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , представник позивача - ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - Орган опіки та піклування виконкому Жовтоводської міської ради «про позбавлення батьківських прав» - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати в розмірі 908,00 грн.

Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дітей.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення складено 15.11.2021р.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш