Справа № 303/6895/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

08 листопада 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів МАЦУНИЧА М.В., ГОТРИ Т.Ю.

за участю секретаря ТЕРПАЙ С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 303/6895/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про солідарне відшкодування шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 11 березня 2021 року, повний текст якого складено 11 березня 2021 року, головуючий суддя Кость В.В., -

встановив:

16.11.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 мотивуючи таким.

Позивач є власником квартири АДРЕСА_1 . Відповідачам належить розташована поверхом вище квартира АДРЕСА_2 у цьому будинку.

19.10.2020 о 23-00 к.ч. сталося залиття квартири позивача з квартири АДРЕСА_2 , були залиті водою стелі та стіни квартири в коридорі, ванній кімнаті, кухні та житловій кімнаті. Незадовго до залиття позивач зробив ремонт своєї квартири.

Комісією майстрів ТОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс» квартира позивача була обстежена, було встановлено, що залиття сталося з вини мешканців квартири АДРЕСА_2 через залишений не перекритим кран, що зафіксовано актом від 20.10.2020.

Суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 складено Звіт від 28.10.2020 про оцінку збитків, завданих підтопленням квартири позивача, відповідно до якого розмір збитків установлений у 22338,00 грн. За проведення цієї незалежної оцінки збитків позивач сплатив 2000,00 грн.

Посилаючись на ці обставини, на норми ЦК України щодо відшкодування шкоди, вказуючи на небажання відповідачів відшкодувати завдану шкоду, позивач ОСОБА_1 просив стягнути на його користь солідарно з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 у рахунок відшкодування: матеріальної шкоди, завданої підтопленням квартири, 22338,00 грн; витрат на проведення оцінки завданої шкоди 2000,00 грн; судовий збір 840,80 грн.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 11.03.2021 позов задоволено:

стягнуто солідарно з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування: матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири, 22338,00 грн; витрат, пов`язаних із залученням експерта, 2000,00 грн;

стягнуто з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 по 420,40 грн з кожного на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із його обґрунтованості та доведеності, з наявності підстав для покладення на відповідачів солідарної цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду.

Відповідачка ОСОБА_3 оскаржила ухвалене щодо неї рішення суду як незаконне та необґрунтоване. Наводить у скарзі такі доводи.

Процесуальні права відповідачки були порушені судом, оскільки на її адресу не надходили документи справи, про існування справи в суді вона дізналася випадково.

Суд розглянув справу з порушенням принципів верховенства права, змагальності та рівності сторін у процесі. Зокрема, суд не дав жодної оцінки відзиву відповідачки та наданим нею доказам про те, що вона дійсно будучи співвласником квартири АДРЕСА_3 , частку в якій успадкувала, фактично проживає не в ній, а в с. Клячаново Мукачівського району, на момент залиття квартири позивача вона взагалі перебувала за кордоном, що підтверджується доказами, і не має до цієї події жодного стосунку. У квартирі ж проживає її брат ОСОБА_2 .

Отже, вона довела відсутність своєї вини в заподіянні майнової шкоди позивачу і підстави для покладення на неї цивільно-правової відповідальності за таку шкоду відсутні.

ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду в частині солідарного стягнення з неї на користь позивача 22338,00 грн на відшкодування матеріальної шкоди та 2000,00 грн на відшкодування витрат позивача, пов`язаних із залученням експерта, а також просить здійснити відповідний перерозподіл судових витрат.

У відзиві на апеляцію відповідачки ОСОБА_3 позивач ОСОБА_1 вказує на її необґрунтованість, просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду щодо відповідачки без змін. Зазначає, зокрема, що відповідачі рівною мірою повинні відповідати за завдану позивачу шкоду, а їх вина в заподіянні шкоди підтверджується належними доказами.

Відповідач ОСОБА_2 рішення суду не оскаржує, відзиву на апеляцію відповідачки ОСОБА_3 не подавав.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Гаврилець Т.І., які апеляцію не визнали, розглянувши справу за правилами ст. 372 ч. 2 ЦПК України за відсутності інших учасників процесу, з яких відповідачка ОСОБА_3 просила розглянути справу за апеляцією без її участі, обговоривши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до такого.

Апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, ухваленого щодо відповідачки ОСОБА_3 , в межах доводів та вимог апеляційної скарги, не робить висновків щодо судового рішення по суті в частині вирішення позову стосовно відповідача ОСОБА_2 і бере до уваги відповідні пов`язані факти і обставини, оскільки це необхідно для розгляду апеляції (ст.ст. 12, 13, ст. 367 ч.ч. 1, 6 ЦПК України).

У справі встановлені такі факти, обставини та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами ЦК України щодо солідарного відшкодування майнової шкоди в редакції, чинній на час її заподіяння.

Встановлено, що ОСОБА_1 , 1963 р.н., на підставі договору, укладеного 15.05.2010 з Житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством № 1, є наймачем однокімнатної квартири АДРЕСА_4 (а.с. 26-28).

Згідно з довідкою Управляючої компанії ТОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс» від 06.11.2020 № 1-020768 разом із позивачем у квартирі зареєстровані ОСОБА_5 , 1966 р.н., ОСОБА_6 , 1987 р.н., ОСОБА_7 , 1990 р.н., ОСОБА_8 , 2003 р.н., і ОСОБА_9 , 2011 р.н. (а.с. 44).

ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 18.09.2018 державним нотаріусом Мукачівської міської державної нотаріальної контори Плешою А.М. за реєстровим № 1-427, є власником 1/6 частки у квартирі АДРЕСА_5 , право власності зареєстроване 18.09.2018 (а.с. 45, 65, 66).

Як випливає з указаного Свідоцтва, діти спадкодавця ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , порівну успадкували 1/3 частку в квартирі, що належала спадкодавцю. ОСОБА_2 і ОСОБА_3 зареєстровані в квартирі АДРЕСА_3 (а.с. 49, 50 та ін.).

20.10.2020 комісією майстрів дільниці ТОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс» у присутності мешканки квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_5 складений акт, яким зафіксовано, що 19.10.2020 о 23-00 к.ч. сталося залиття квартири АДРЕСА_6 з квартири АДРЕСА_2 цього будинку, зі слів мешканців причиною залиття став не перекритий кран, залишений господарем цієї квартири, залитими виявилися стеля та стіна кімнати, а також стіна та стеля кухні, ванної кімнати та коридору квартири АДРЕСА_6 (а.с. 42).

Звітом від 28.10.2020 про оцінку збитків, складеним суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 на замовлення ОСОБА_1 , визначено розмір збитків, завданих внаслідок підтоплення квартири АДРЕСА_1 , у сумі 22338,00 грн (а.с. 7-35). За виконання звіту ОСОБА_1 сплатив фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 2000,00 грн, що підтверджується квитанцією на розрахунок готівкою від 28.10.2020 № 190 (а.с. 43).

Ці обставини не оспорюються.

Заперечуючи проти пред`явленої до неї вимоги, відповідачка ОСОБА_3 подала відзив на позов, у якому пояснила, зокрема, що близько двох років не проживає в квартирі АДРЕСА_3 , оскільки проживає фактично в будинку АДРЕСА_7 , а в період з 02.02.2020 по 27.12.2020 взагалі перебувала на заробітках у Словаччині, тому не має ніякого стосунку до залиття квартири ОСОБА_2 , просила відмовити в пред`явленому до неї позові (а.с. 59-64).

До відзиву відповідачка ОСОБА_3 додала, серед іншого, копію свого паспорта громадянина України для виїзду за кордон з відмітками про перетинання кордону з України до Словацької Республіки 02.02.2020 та в зворотному напрямку 27.12.2020 (а.с. 67-69). Також додала копію дозволу на проживання в Словацькій Республіці, виданого 12.01.2020, чинного до 11.06.2021, з примітками про возз`єднання родини та про право працювати (а.с. 70-71).

Під час апеляційного розгляду справи позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Гаврилець Т.І. визнали, що відповідачка ОСОБА_3 за особистими сімейними обставинами тривалий час не проживає в квартирі АДРЕСА_3 , була відсутня і на час залиття квартири позивача, на цей час у квартирі проживав лише ОСОБА_2 . Водночас вважають, що ОСОБА_3 повинна нести солідарну відповідальність із іншим співвласником за залиття квартири позивача.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції не взяв до уваги відзив відповідачки ОСОБА_3 і додані до нього документи, оскільки такі всупереч вимогам ст. 178 ЦПК України не були надіслані іншим учасникам справи, про що зазначив у своєму рішенні. Суд у рішенні не дав жодної оцінки обставинам, які випливали з відзиву відповідачки ОСОБА_3 і доданих до нього документів.

Відповідно до ст. 3 ч. 1 п.п. 3, 6, ст. 11, ст. 12 ч. 1, ст.ст. 13, 14, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 12, 13, ст.ст. 43, 44, 49, 76-83 ЦПК України:

цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, в тому числі, із заподіяння шкоди;

особа діє у цивільних відносинах вільно, здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, обачно, передбачаючи наслідки;

при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди, зловживання цивільними і процесуальними правами не допускається;

цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються цивільними та процесуальними правами, реалізують право на судовий захист;

кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій;

обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання;

кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Про задоволення позову рішення може бути прийняте за умови обґрунтованості та доведеності вимог (ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України).

Особа вправі вимагати повного відшкодування майнової шкоди, завданої їй винною, протиправною поведінкою (рішеннями, діями, бездіяльністю) іншої особи, пошкодженням, знищенням майна; відсутність вини у шкоді доводить заподіювач (ст.ст. 11-16, 22, 1166 ЦК України).

Зважаючи на презумпцію вини заподіювача шкоди відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди завдано не з його вини, водночас обов`язок доказування факту заподіяння відповідачем шкоди, розміру спричиненої шкоди покладається на особу, якій спричинено шкоду.

Солідарний обов`язок виникає у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання; у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (ст. 541, ст. 543 ч. 1 ЦК України).

Особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим; за заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини (ст. 1190 ЦК України).

За змістом солідарного обов`язку боржників, у тому числі, солідарної відповідальності заподіювачів шкоди, особи вважаються такими, що спільно завдали шкоди, якщо вони завдали неподільну шкоду взаємопов`язаним сукупними діями або діями з єдністю наміру. У контексті справи, виходячи з підстав і предмета позову, з урахуванням наведених норм закону та положень ст. 61 Конституції України, вина особи у заподіянні шкоди потерпілому та юридична відповідальність особи мають індивідуальний характер, особа відповідальна за власні дії, хоча б такі й були вчинені спільно з іншими особами, що потягли відповідні наслідки для потерпілого.

Ці обставини є предметом доказування (ст. 77 ч. 2 ЦПК України). Пред`явивши вимоги до двох відповідачів разом і зажадавши солідарного відшкодування шкоди, не розмежовуючи дії та відповідальність відповідачів, позивачу належало довести виникнення в обох відповідачів разом саме солідарного обов`язку відшкодувати шкоду, завдану спільними діями (бездіяльністю) або діями з єдністю наміру.

У справі немає доказів про шкоду, завдану майну позивача ОСОБА_1 відповідачкою ОСОБА_3 діями (бездіяльністю), що є взаємопов`язаними, сукупними з діями (бездіяльністю) іншого відповідача ОСОБА_2 , або поєднаними з такими діями (бездіяльністю) іншого відповідачів одним наміром.

ОСОБА_3 тривалий час не проживає в розташованій над квартирою позивача квартирі фактично, а до моменту залиття квартири близько восьми місяців перебувала за межами України, перебувала там на момент залиття і ще близько двох місяців після цього. Тривале непроживання в квартирі відповідачки ОСОБА_3 та її відсутність на момент заподіяння шкоди позивачу останнім визнається, таке визнання узгоджується з поясненнями відповідачки та матеріалами справи, достовірність цих обставин і добровільність їх визнання сумнівів не викликають, що вже само по собі виключає можливість заподіяння відповідачкою шкоди позивачу та доведеність відповідного факту.

Таким чином, позивач просив застосувати до ОСОБА_3 правила саме солідарної відповідальності за завдану майнову шкоду, проте, доказів спричинення нею шкоди майну позивача ОСОБА_1 , вчинення саме ОСОБА_3 дій або її бездіяльності, що потягли шкоду, не надав. Натомість відповідачка ОСОБА_3 обґрунтовано спростувала доводи пред`явленого до неї позову, факт заподіяння саме нею шкоди та довела відсутність своєї вини в заподіянні майнової шкоди позивачу ОСОБА_1 .

За приписами ЦПК України:

завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб;

суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ст. 2 ч.ч. 1, 2);

суд при розгляді справи керується принципом верховенства права (ст. 10 ч. 1);

суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (ст. 12 ч. 5 п.п. 1, 2, 3, 4);

головуючий відповідно до завдання цивільного судочинства керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності і порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками судового процесу їх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи (ст. 214 ч. 2);

доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ч. 1);

предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 77 ч. 2);

судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим;

законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права;

судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом;

обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст. 263 ч.ч. 1, 2, 3, 5).

Суддя суду першої інстанції ухвалою від 04.12.2020 відкрив провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішив розглядати справу без повідомлення сторін за наявними в ній матеріалами (а.с. 51-52).

На час відкриття провадження в справі суд мав підстави для її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, за наявними матеріалами (ст. 274 ч. 1 п. 1, ст. 277 ч. 1, ст. 279 ч. 5 ЦПК України), та з додержанням вимог закону надіслав відповідачці ОСОБА_3 копію ухвали про відкриття провадження в справі та матеріали позову на відому суду адресу реєстрації відповідачки ( АДРЕСА_8 ) (а.с. 53).

Утім у подальшому суд отримав від відповідачки ОСОБА_3 відзив на позов із доданими до нього документами (доказами), з якого випливало, що відповідачка не проживає за адресою реєстрації, не отримувала ухвалу про відкриття провадження в справі та матеріалів позову, а до заподіяння шкоди, про солідарне відшкодування якої до неї був пред`явлений позов, стосунку не має і підтверджує це доказами.

ЦПК України встановлює правила, за якими:

докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї; копії доказів, що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи; суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними (ст. 83 ч.ч. 8, 9);

копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду;

до відзиву додаються: докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем; документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи (ст. 178 ч. 4, ч. 5 п.п. 1, 2).

До відзиву відповідачки ОСОБА_3 не були додані докази надсилання його копії із доданими документами позивачу ОСОБА_1 . У рішенні суду формально правильно вказано на недодержання відповідачкою вимог ст. 178 ЦПК України. Водночас рішення суду не брати до уваги ані змісту відзиву, ані наданих відповідачкою доказів не відповідає в контексті справи положенням ЦПК України щодо мети цивільного судочинства, верховенства права, з`ясування дійсних обставин справи, перевірки доводів сторін та забезпечення їм можливості належно реалізувати процесуальні права та виконати процесуальні обов`язки.

Суд не врахував, що відповідачка ОСОБА_3 обґрунтовано стверджувала про фактичне проживання в іншому місці, а не в квартирі АДРЕСА_3 (в тому числі, на час розгляду справи), та перебування на час заподіяння шкоди позивачу ОСОБА_1 за кордоном. Виконуючи обов`язок всебічного, повного і об`єктивного з`ясування реальних обставин справи та вже маючи в справі відповідні матеріали і конкретні підстави для перевірки відповідних доводів сторін, суд першої інстанції, на який покладено обов`язок розглянути спір про право цивільне по суті, зобов`язаний був вжити заходів для з`ясування цих обставин і перевірки доводів сторін, для чого мав процесуальні можливості. Повне залишення без уваги матеріалів і документів (доказів), які мають принципове значення в справі та істотно впливають на її результат, за наявності процесуальної можливості забезпечити належне з`ясування відповідних обставин не відповідає завданню цивільного судочинства.

Зокрема, суд з урахуванням руху справи та обставин, що змінилися з моменту відкриття провадження в ній, не був позбавлений права і можливості обговорити та вирішити питання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін, про обов`язкову явку сторін для надання пояснень, про розгляд справи за правилами загального позовного провадження (ст. 214 ч. 2, ст. 223 ч. 2 п. 5, ст. 277 ч. 6, ст. 279 ч. 5 ЦПК України). Це своєю чергою дало б можливість забезпечити реалізацію сторонами прав на надання особистих пояснень, на подання доказів та доведення поважності причин неподання їх раніше, для роз`яснення сторонам наслідків вчинення або невчинення процесуальних дій, для врахування визнання сторонами певних обставин за наявності такого визнання тощо.

Суд першої інстанції в такий спосіб, що належно забезпечував би процесуальні права учасників справи, не діяв, чим позбавив себе можливості з`ясувати дійсні обставини справи щодо відповідачки ОСОБА_3 та надати їм відповідну оцінку. Неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права при вирішенні вимоги, пред`явленої до ОСОБА_3 , призвело до неправильного вирішення справи щодо відповідачки, до безпідставного задоволення позову про солідарне відшкодування нею шкоди, відсутність вини в заподіянні якої відповідачкою була доведена.

Відтак, з урахуванням положень ст. 367 ч.ч. 1, 6 ЦПК України та на підставі ст. 376 ч. 1 п.п. 1, 2, 4 цього Кодексу апеляцію відповідачки ОСОБА_3 слід задовольнити, ухвалене щодо неї рішення суду першої інстанції скасувати, у вимозі позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про солідарне відшкодування шкоди відмовити, питання про судові витрати вирішити відповідно до результату апеляційного розгляду справи.

Керуючись ст. 367 ч.ч. 1, 6, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п.п. 1, 2, 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити, рішення Мукачівського міськрайонного суду від 11 березня 2021 року в частині задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про солідарне відшкодування шкоди та про стягнення з неї судового збору скасувати, у вимозі до ОСОБА_3 про солідарне відшкодування шкоди відмовити.

За результатом розгляду справи змінити розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, стягнувши на користь ОСОБА_1 із ОСОБА_2 840,80 грн у рахунок відшкодування судового збору, сплаченого з позовної заяви.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1261,20 грн у рахунок відшкодування витрат із оплати судового збору з апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 11 листопада 2021 року.

Судді