137/716/21

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2021 смт. Літин

Літинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Гопкіна П.В.,

за участю секретаря Іванової І.О.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Літині заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Літинський районний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), про зняття тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами та праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ:

08.07.2021 заявник ОСОБА_1 звернувся до Літинського районного суду Вінницької області із вказаною заявою мотивуючи її тим, що 05.07.2021 він отримав виклик до Літинського відділу ДВС з приводу стягнення з нього аліментів за рішенням Сквирівського районного суду Київської області від 21.06.2017. Ознайомившись з матеріалами справи, йому стало відомо, що 28.12.2020 до нього застосовано в межах виконавчого провадження тимчасове обмеження у забороні виїзду за кордон до повного виконання з погашення заборгованості по виконавчому листу, яка становить 46323,29 грн. Заявник зазначає, що з покладеними на нього такими обмеження його не було повідомлено і він дізнався про нього лише 06.07.2021 в Літинському відділі ДВС. 19.07.2021 уточнив свої вимоги (а.с. 26-30) та просив скасувати постанову державного виконавця про застосування до нього обмежень та скасувати тимчасові обмеження.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву підтримав та просив її задовольнити повідомивши про те, що був працевлаштований водієм та частково погашував заборгованість по аліментах. Однак після того, як його обмежили у праві керування транспортними засобами він був звільнений з роботи та залишився без засобів до існування. Вказав, що йому пропонується робота водія за кордоном і зняття обмежень дозволить йому в подальшому заробити кошти, щоб погасити заборгованість зі сплати аліментів та забезпечити доходом свою сім`ю. Оскільки він працює водієм, але не може керувати транспортними засобами та перетинати кордон держави, відтак не може заробляти кошти та відповідно погашати заборгованість за судовим рішенням про стягнення аліментів.

У судовому засіданні представник Літинського районного відділу ДВС Фігура В.М. повідомив суду, що ОСОБА_1 характеризується позитивно та з`являється на виклики до державного виконавця. Не заперечив проти задоволення клопотання в частині скасування обмеження у праві керування транспортними засобами, оскільки впевнений, що ОСОБА_1 не буде ухилятись від виконання судового рішення. Однак підтримав обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , оскільки судове рішення досі не виконане в повному обсязі.

Заслухавши пояснення учасників процесуальної дії, дослідивши докази долучені до заяви та матеріали виконавчого провадження суд приходить до висновку про обгрутнованість заяви ОСОБА_1 та вважає за необхідне її задовольнити з огляду на наступне.

На підтвердження своєї заяви ОСОБА_1 надано постанову від 28.12.2020 відповідно до якої його обмежено у праві виїзду за межі України (а.с. 7).

Відповідно до довідки Іванівської сільської ради Уладівського старостинського округу за № 712 від 07.07.2021 (а.с. 13) ОСОБА_1 приживає по АДРЕСА_1 . До складу його сім`ї входять: мати ОСОБА_3 , 1938 року народження; дружина ОСОБА_4 , 1987 року народження; син ОСОБА_5 , 2005 року народження та син ОСОБА_6 , 2013 року народження.

У відповідності до картки водія (а.с. 14) ОСОБА_1 являється водієм міжнародної категорії.

Відмітками у візі (а.с. 16-17) зазначається про те, що ОСОБА_7 неодноразово перетинав кордон України та Польщі.

Також до матеріалів заяви надано відомості котрі підтверджують те, що заявник володіє ліцензією (дійсною до 25.02.2025) на здійснення міжнародних перевезень (а.с. 18) а також те, що його запрошують на роботу до Польщі (а.с. 19).

Трудовою книжкою (а.с. 38) підтверджуються твердження заявника, що він був працевлаштований поки не був обмежений у праві керування транспортними засобами.

Довідкою КП «Іванівський ЦПМСД» ІСР за № 93 від 23.07.2021 (а.с. 41) зазначається про те, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 (дитина заявника) знаходиться на диспансерному обліку та потребує стаціонарного лікування.

Розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, з матеріалів виконавчого провадження (а.с. 42), зазначається про те, що заявник сплачував аліменти до липня місця 2019 року. Одночасно постановою державного виконавця від 22.02.2019 ОСОБА_1 обмежено у праві керування транспортними засобами (а.с. 43).

Відповідями на запит державного виконавця (а.с. 45-49), підтверджується твердження заявника, що в нього не має більше будь-якого доходу, окрім як дохід від керування транспортними засобами.

Згідно ч. 5 ст. 441 ЦПК України, суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Відповідно дост. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон визначені Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Положення статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язують виконавця вживати передбачених цим Законом заходів для примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; а у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Отже, Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду та праві керування не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) вжите у ч.5ст.6 «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» та у п.18 ч.3ст.11Закону України «Про виконавче провадження`означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Одночасно це і є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Проте особа, що має невиконанні зобов`язання не може вважатися винною в ухиленні, поки не доведено протилежного.

У розумінні ст. 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, підлягають доведенню, зокрема факту ухилення боржника від виконання зобов`язань.

Постановами виконавця про тимчасове обмеження боржника, ОСОБА_1 було обмежено у праві виїзду за межі України та у праві керування транспортними засобами, однак при цьому не була з`ясована позиція боржника, не встановлено його джерела доходу та не враховано неспроможність ОСОБА_1 виконати рішення суду із застосованими обмеженнями.

Суд приймає до уваги доводи боржника про те, що він навмисно не ухиляється від виконання своїх зобов`язань за рішенням суду про стягнення з нього аліментів.

Застосування тичасових обмежень до ОСОБА_1 порушує його право на працю та позбавляє можливості повернути заборгованість за рішенням суду. З урахуванням викладеного, суд вважає, що останній не ухиляється від своїх зобов`язань, а навпаки прикладає зусилля до виконання судового рішення.

У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку із неоплаченими боргами, Європейський Суд у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише остільки, оскільки сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (див. рішення Європейського Суду від 13 листопада 2003 року за справою «Напияло проти Хорватії» (Napijalo v. Croatia), скарга N 66485/01, §§ 78-82).

Окрім того, навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (рішення Європейського Суду за справою «Луордо проти Італії » (Luordo v. Italy), скарга N 32190/96, § 96, ECHR 2003-ІХ), рішення Європейського Суду за справою «Фельдеш та Фельдешне Хайлік проти Угорщини» (Foldes and Foldesne Hajlik v. Hungary), скарга N 41463/02, § 35, ECHR 2006, рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», § 121).

Надалі у пункті 50 вказаного рішення Європейський Суд з прав людини підкреслив, що у будь-якому випадку влада країни зобов`язана забезпечити те, що порушення права особи залишати його або її країну було від самого початку і протягом всієї тривалості - виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Таким чином, суд приходить до висновку, що подана заява підлягає задоволенню, оскільки продовження тимчасових обмежень, котрі є предметом розгляду, не тільки не сприятиме погашенню існуючої заборгованості, але й взагалі унеможливить її погашення в повному обсязі, враховуючи те, що ОСОБА_1 , як водій, позбавлений єдиного джерела доходу. У протилежному випадку державний виконавець зможе повторно ініціювати питання про встановлення обмежень відносно ОСОБА_1 , задля виконання судового рішення, що підлягає примусовому виконанню у разі непогашення заборгованості останнім добровільно.

Керуючись ст.ст. 258-260, 261, 354, 441 ЦПК України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України» суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Літинський районний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), про зняття тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами та праві виїзду за межі України, задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами громадянину України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий 08.07.2016 Сквирівським РС УДМС України у Київській області, РНОКПП НОМЕР_2 ) встановлене постановою головного державного виконавця Сквирського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 22 лютого 2019 року.

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянину України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий 08.07.2016 Сквирівським РС УДМС України у Київській області, РНОКПП НОМЕР_2 ), встановлене постановою головного державного виконавця Сквирського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 28 грудня 2020 року.

Ухвалу в частині скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України направити для виконання до Адміністрації Державної прикордонної служби України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, однак може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя:П. В. Гопкін