ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/4221/20 Номер провадження 22-ц/814/2253/21Головуючий у 1-й інстанції Маханьков О. В. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Одринської Т.В., Панченка О.О.,

при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 липня 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,

треті особи: орган опіки та піклування виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради, служба у справах дітей Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області як орган опіки та піклування

про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: орган опіки та піклування виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради, служба у справах дітей Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач із відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі. Від спільного сімейного життя у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не піклується про стан її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не проявляє щодо неї батьківської турботи, не надає матеріальної допомоги на її утримання.

У зв`язку з вищевказаним, прохала ухвалити рішення, яким позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно їх спільної дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 липня 2021 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: орган опіки та піклування виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради, служба у справах дітей Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач не довела, що поведінка відповідача відносно дитини є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками та наявність в його діях вини.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Із рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 липня 2021 рокуне погодилася позивач та оскаржила його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі прохає скасувати рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 липня 2021 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Позиції учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що оскаржуване судове рішення прийнято без повного з`ясування обставин, що мають значення для справи; обставини, що мають значення для справи, які суд визнав невстановленими, є доведеними; судом не оцінено належність, допустимість, достовірність кожного доказу та достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, а також судом порушено норми процесуального права і неправильно застосовані норми матеріального права.

ОСОБА_1 зазначає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доказам позивача, які встановлюють та підтверджують наявність підстав для позбавлення батьківських прав відповідача.

Також судом не було враховано, що відповідач фактично блокує будь-які дії позивача щодо виховання, утримання, вирішення питань по відношенню до сина.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив

Щодо явки та позиції учасників справи в суді апеляційної інстанції

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримала та прохала їх задовольнити з підстав, викладених у ній.

Від служби у справах дітей виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради надійшла заява, в якій прохається при винесенні рішення враховувати інтереси малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та розгляд справи провести за їх відсутності.

Від виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області як органу опіки та піклування надійшла заява, в якій прохають розглядати та прийняти рішення без представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце судового засідання.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Встановлені обставини справи

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 03 квітня 2019 року по справі №552/971/19 шлюб зареєстрований 22 квітня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 Шевченківським районним у м. Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №366 розірвано. Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишено прізвище ОСОБА_5 (а.с. 16-17).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 11 листопада 2017 року Київським районним у м. Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 (а.с. 18).

ОСОБА_3 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи №01-12-03-20/377 від 21 лютого 2020 року (а.с.19).

В довідці Полтавського дошкільного навчального закладу (ясла-садочок) №27 «Зірочка» №28 від 16 березня 2020 року зазначено, що ОСОБА_3 відвідує вищевказаний дошкільний навчальний заклад. Батько дитини, ОСОБА_2 , у садочку не з`являється, участі у вихованні сина не бере (а.с. 25).

В довідці Комунального підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 Полтавської міської ради» №1093 від 22 червня 2020 року вказано, що зі слів дільничних медичних працівників на огляд дитини з`являється з матір`ю (а.с. 26).

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 03 грудня 2018 року по справі №552/5461/16-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини, починаючи з 21 вересня 2018 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі ј частини заробітку (доходу), починаючи з 21 вересня 2018 року до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , віку трьох років до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 35-36).

Заочним рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 січня 2020 року по справі №537/4576/19 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на зняття з реєстрації місця проживання та дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька задоволено.

Надано дозвіл на зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , без згоди батька ОСОБА_2 .

Надано дозвіл на реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , без згоди батька ОСОБА_2 (а.с. 37-43).

Рішенням виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради «Про затвердження висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 » від 25 лютого 2021 року затверджено висновок виконавчого комітету, як органу опіки та піклування, щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 97).

З довідки-розрахунку Крюківського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) вбачається, що загальна заборгованість ОСОБА_2 щодо сплати аліментів станом на 31 січня 2021 року складає 12360,85 грн (а.с. 116-117).

Позиція суду апеляційної інстанції

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення вищенаведеної статті дозволяє дійти висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Вищезазначене узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 09 листопада 2020 року по справі № 753/9433/17 (провадження № 61-3462св20).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) також зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України», заява № 2091/13).

ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.

Так про зацікавленість відповідача своїм сином свідчить те, що ОСОБА_2 , будучи присутнім у судових засіданням, проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 заперечував.

Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»).

У постанові Верховного Суду від 17 червня 2021 року по справі № 466/9380/17 міститься правовий висновок, відповідно до якого при вирішенні такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.

Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків.

Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Відтак, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах: від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20), від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18 (провадження № 61-8883св19), від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17 (провадження № 61-13752св19), від 23 грудня 2020 року у справі № 522/21914/14 (провадження № 61-8179св19).

Відповідно до вимог частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача.

Положеннями частини першої статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Так, на підтвердження умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків позивач подала до суду акти про підтвердження факту невиконання батьківських обов`язків, підписаних сусідами позивача, в яких вказано про факт постійної відсутності батька дитини ОСОБА_2 та невиконання ним батьківських обов`язків щодо малолітньої дитини ОСОБА_3 ; довідку про склад сім`ї, виданої КП Полтавською бавовнопрядильною фабрикою, в якій зазначено, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_1 та її сини: ОСОБА_6 та ОСОБА_3 ; довідку Полтавського дошкільного навчального закладу (ясла-садочок) №27 «Зірочка» №28 від 16 березня 2020 року, в якій зазначено, що ОСОБА_3 відвідує вищевказаний дошкільний навчальний заклад. Батько дитини, ОСОБА_2 , у садочку не з`являється, участі у вихованні сина не бере; в довідці Комунального підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 Полтавської міської ради» №1093 від 22 червня 2020 року вказано, що зі слів дільничних медичних працівників на огляд дитини з`являється з матір`ю.

Згідно частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Вищевказані докази не підтверджують саме винну поведінку відповідача та свідоме нехтування ним своїми обов`язками по вихованню дитини, тому належним чином дослідивши та давши оцінку наданим сторонами доказам, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що підстави, передбачені частиною першою статті 164 СК України для позбавлення відповідача батьківських прав, відсутні, а доводи апеляційної скарги про наявність підстави для позбавлення батьківських прав не підтверджуються матеріалами справи.

Щодо інших доводів апеляційної скарги

Що ж стосується рішенням виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради «Про затвердження висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 » від 25 лютого 2021 року, яким затверджено висновок виконавчого комітету, як органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , то колегія суддів не погоджується із даним висновком оскільки він є недостатньо обґрунтованим та має рекомендаційний характер, та у сукупності із іншими доказами не дає підстави для задоволення апеляційної скарги.

Посилання позивача на те, що ОСОБА_3 впродовж тривалого часу проживає разом із матір`ю та не бачиться із відповідачем не є підставою для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, оскільки позбавлення батьківських прав, тобто природніх прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, як уже зазначалося, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого позивач не довела.

Разом з тим, слід зазначити, що наявність заборгованості за аліментами не береться колегією суддів до уваги, адже наявність такої заборгованості не є підставою для позбавлення особи батьківських прав.

Також колегія суддів зазначає, що посилання позивача на факт того, що відповідач у добровільному порядку відмовився надавати згоду на зміну місця реєстрації малолітньої дитини, у зв`язку з чим позивачу довелося звертатись до суду, не береться судом до уваги, адже в матеріалах справи відсутні належні та достовірні докази, які б підтверджували факт відмови відповідача від вчинення даних дій у добровільному порядку, а подані до суду першої інстанції листи із вищевказаним проханням не містять підтвердження їх направлення та вручення відповідачу.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Як вбачається з частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 ,а рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 липня 2021 року залишити без змін.

Щодо судових витрат

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 липня 2021 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 листопада 2021 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Т.В. Одринська

О.О. Панченко