Справа № 303/1127/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 листопада 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів БИСАГИ Т.Ю., СОБОСЛОЯ Г.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Ужгороді цивільну справу № 303/1127/21 за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 26 травня 2021 року, повний текст якого складено 26 травня 2021 року, головуюча суддя Гутій О.В., -

встановив:

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк») 03.02.2021 звернулося до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_1 мотивуючи таким.

25.04.2013 ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг і на підставі підписаної цього дня заяви отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який у подальшому був збільшений до 16000,00 грн. Сторони за правилами договору приєднання уклали кредитний договір, умови якого зафіксовані в Умовах і Правилах надання банківських послуг, які є складовою кредитного договору і з якими відповідач був ознайомлений, що підтверджується його підписом в анкеті-заяві. Сторони уклали договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі умови договору банківського рахунку та кредитного договору. Відносини між банком і клієнтом можуть регулюватися як шляхом підписання окремих документів, так і шляхом обміну інформацією іншими засобами (через веб-сайт банку www.privatbank.ua, sms-повідомлення). Підписання цих Умов і Правил позичальником не вимагається.

Відповідач отримав кредитні кошти, користувався картковим рахунком, що підтверджує наявність кредитних правовідносин між сторонами. Погашення заборгованості за кредитним договором позичальник повинен був здійснювати шляхом щомісячних платежів у розмірі не менше визначеного договором мінімального обов`язкового платежу.

Позичальник зобов`язаний був сплачувати відсотки за користування кредитом з розрахунку 360 календарних днів на рік за ставками, що були зазначені в Тарифах, які діяли на дату їх нарахування та були викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, а в разі порушення зобов`язань повинен був сплатити пеню в розмірі, розрахованому відповідно до Тарифів, які діяли на дату їх нарахування (п.п. 2.1.5.5., 2.1.12.6.1., 2.1.12.7.2., інші положення договору).

Відповідно до п. 2.1.1.2.12. договору, з 01.03.2019 в разі порушення зобов`язань із повернення кредиту, сплати процентів, неустойки, інших зобов`язань, починаючи зі 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта він зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість за кредитом та процентами від суми неповерненого у строк кредиту, які згідно зі ст. 625 ч. 2 ЦК України встановлюються у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 86,4% для картки «Універсальна», 84,0% - для картки «Універсальна Gold».

У силу положень ст. 1050 ч. 2 ЦПК України, п. 2.1.1.12.11. договору, в разі невиконання боржником своїх зобов`язань за договором банк вправі вимагати дострокового повернення кредиту та сплати всього належного за договором, включно з підвищеними процентами та неустойкою.

До позову банк додає витяг з Умов і Правил, з якими був ознайомлений відповідач на момент підписання анкети-заяви.

Пунктом 1.7.12. договору передбачено, що він діє на протязі 12 місяців з моменту підписання, а якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той же строк.

Банк свої зобов`язання за договором виконав, надав кредитні кошти, а відповідач свої порушив і спричинив виникнення боргу, який станом на 14.01.2021 склав 16040,80 грн, із яких заборгованість: за кредитом 14959,21 грн (заборгованість за простроченим тілом кредиту), за простроченими відсотками 1081,59 грн.

Посилаючись на ці обставини, на порядок виконання договірних зобов`язань та на передбачене договором і нормами ЦК України право банку достроково вимагати повернення всього заборгованого, банк просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 25.04.2013 у розмірі 16040,80 грн із вищеперерахованими її елементами та покласти на нього судові витрати.

Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 26.05.2021 у позові відмовлено.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив із його необґрунтованості та недоведеності, з того, що позивачем не були виконані передбачені законом правила укладення кредитного договору, доказів погодження сторонами істотних умов договору, зокрема, щодо суми кредиту, строку кредитування, відсотків за кредитом по суті в справі немає, дійсні умови, на яких надавалися кошти, встановити фактично неможливо.

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» оскаржив рішення суду як незаконне та необґрунтоване. Доводи скарги зводяться до такого.

Сторони в належній, погодженій між ними формі уклали за правилами договору приєднання кредитний договір, що відповідає вимогам закону. Відповідач підписав анкету-заяву, погодився з умовами договору, отримав і активував кредитну картку, отримав кредитні кошти та користувався ними, частково виконував свої зобов`язання за договором і спричинив борг, який підлягає сплаті.

Банк відповідно до п.п. 2.1.2.3., 2.1.2.4. Умов і Правил надання банківських послуг вправі був змінювати кредитний ліміт, а підписанням договору відповідач погодився з цим.

Свої зобов`язання за договором відповідач порушив, а суд без належних для того підстав звільнив його від обов`язку сплатити заборгованість.

Суд не перевірив розрахунку боргу, тоді як позивач надав необхідні документи, зокрема, банківську виписку, яка є первинним документом та містить дані про рух коштів за договором.

Не були враховані й правові позиції, висловлені Верховним Судом у справах № 153/1334/16-ц і № 200/5647/18, згідно з якими суду належало перевірити та врахувати рух коштів за кредитним договором, сплату позичальником коштів за ним, виконання позичальником договору, що може свідчити про визнання договірних правовідносин.

За відсутності з боку відповідача доказів на заперечення доводів позову для позивача був судом першої інстанції встановлений надзвичайний та заздалегідь недосяжний стандарт доказування, чим було порушене право позивача на справедливий суд. На такі обставини вказував Європейський суд з прав людини у справах «Хамідов проти Росії» (заява № 72110/01), «Дюльдін та Кислов проти Росії» (заява № 25968/02). Суд необґрунтовано надав перевагу в спорі відповідачеві.

Позивач просить рішення суду скасувати та задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_1 рішення суду не оскаржує, відзиву на апеляцію позивача не подавав.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до такого.

Спірні правовідносини регулюються нормами ЦК України щодо кредитних зобов`язань та у відповідній частині законодавством про захист прав споживачів у редакції, що була чинною на час їх виникнення. Враховуючи положення, зокрема, ст. 42 Конституції України, ст. 4 ч. 1 п. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 10 ч. 1, ст. 12 ч. 3, ст. 13 ч. 1, ст. 263 ч.ч. 1, 5, ст. 367 ч.ч. 1, 4 ЦПК України та беручи до уваги, що позов пред`являвся з підстав, які згідно з позицією позивача надавали йому право нарахувати та вимагати стягнення боргу за кредитом і відсотками та обґрунтовувався відповідним чином, наявність у позивача відповідної правової підстави для нарахування платежів і для стягнення коштів, правильність застосування норм матеріального права підлягають перевірці судом під час розв`язання спору безвідносно до того, чи є з цього приводу заперечення або інші доводи.

У справі встановлені такі факти, обставини та відповідні їм правовідносини.

25.04.2013 ОСОБА_1 заповнив у відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк» Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 10).

Анкета-заява містить ідентифікуючі дані щодо ОСОБА_1 , у цій заяві відсутня будь-яка інформація про умови кредитування, а також міститься текст такого змісту (в оригіналі російською): «…ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку… становить… договір про надання банківських послуг. Я ознайомився (-лась) і згоден (-на) з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді.».

У полі заяви щодо видів (типів) платіжних карток відсутні відмітки про бажання відповідача оформити на своє ім`я жодну з карток відповідного виду (типу): карта «Універсальна»; карта «Gold»; пенсійна карта; зарплатний пакет; послуга накопичення «Копилка»; ідентифікація з паспортом, як відсутні й дані про розмір кредитного ліміту в полі: «Бажаний кредитний ліміт за платіжною картою «Універсальна»/класу «Gold». У полі «Пам`ятка клієнта, що містить, у тому числі, Тарифи та основні умови обслуговування та кредитування, отримав і ознайомився з її змістом під розпис» відмітка ОСОБА_1 теж відсутня.

Анкету-заяву підписано працівником банку і відповідачем 25.04.2013.

До позовної заяви позивач додав «Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»» (а.с. 11), що містить одночасно такі умови кредитування:

«Універсальна, 30 днів пільгового періоду» зокрема:

базова процентна ставка 3,0% на місяць; розмір щомісячних платежів 7% від заборгованості, але не менше 50,00 грн і не більше залишку заборгованості; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості ПЕНЯ = пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) = (базова процентна ставка за договором)/30 нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30,00 грн на місяць, нараховується 1 раз на місяць, при наявності прострочення за кредитом або відсотками 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму понад 50,00 грн; штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань 500,00 грн + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій;

до цих умов міститься примітка такого змісту: «з 01.01.2013 всі карти «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» переведені на тарифний план «Універсальна, 55 днів пільгового періоду»;

«Універсальна, 55 днів пільгового періоду» зокрема:

базова процентна ставка 2,5% на місяць, за тратами, здійсненими з 01.09.2014 2,9%, за тратами, здійсненими з 01.04.2015 3,6%; розмір щомісячних платежів 7% від заборгованості, але не менше 50,00 грн і не більше залишку заборгованості, з 01.04.2014 5% від заборгованості, але не менше 100,00 грн і не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів до 25-го числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості ПЕНЯ = 0,24% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 50,00 грн щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100,00 грн; ПЕНЯ = 0,24% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 100,00 грн щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100,00 грн другий місяць поспіль і більше; штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань 500,00 грн + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій;

«Універсальна Contract» зокрема:

базова процентна ставка 1,7% на місяць; розмір щомісячних платежів 7% від заборгованості, але не менше 50,00 грн і не більше залишку заборгованості, з 01.04.2014 5% від заборгованості, але не менше 100,00 грн і не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів до 25-го числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості; щомісячна комісія за кредитне обслуговування карти 15,00 грн; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості ПЕНЯ = 0,0001% від заборгованості, але не менше 50,00 грн на місяць, нараховується 1 раз на місяць, при наявності прострочення за кредитом або відсотками; штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань 500,00 грн + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій;

до цих умов міститься примітка такого змісту: «з 01.09.2014 проводиться зміна тарифного плану «Універсальна Contract» на «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» або «Універсальна Gold»;

«Універсальна Gold» зокрема:

базова процентна ставка 2,5% на місяць, з 01.04.2013 2,3%, за тратами, здійсненими з 01.09.2014 2,7%, за тратами, здійсненими з 01.04.2015 3,5%; розмір щомісячних платежів 7% від заборгованості, але не менше 50,00 грн і не більше залишку заборгованості, з 01.04.2014 5% від заборгованості, але не менше 100,00 грн і не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів до 25-го числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості; щорічна комісія за обслуговування карти 500,00 грн; з 01.06.2012 щомісячна комісія за обслуговування (з 01.04.2013 членський внесок за участь в GoldКлубі) 20,00 грн на місяць; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості ПЕНЯ = 0,233% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 50,00 грн щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100,00 грн; ПЕНЯ = 0,233% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 100,00 грн щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100,00 грн другий місяць поспіль і більше; штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань 500,00 грн + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

до цих умов містяться примітки такого змісту: «з 01.09.2014 змінено процентну ставку по кредитним картам «Універсальна» та «Універсальна Голд» (зміну здійснено тільки для витрат, здійснених після 01.09.2014); з 01.04.2015 змінено тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» та «Універсальна Голд», розмір процентної ставки, пені тощо.

На обґрунтування своїх вимог АТ КБ «ПриватБанк» надало суду текст із Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, який не містить даних про час формування та затвердження цих Умов і Правил, будь-яких вихідних реквізитів (а.с. 12-36). Цими Умовами і Правилами встановлено, зокрема, що:

банк публічно пропонує необмеженому колу осіб можливість отримання банківських послуг (далі Умови та Правила та/або Договір) (Преамбула Умов і Правил);

кредит (кредитна лінія, кредитний ліміт) розмір коштів, що надаються банком клієнту на строк, обумовлений у договорі, на умовах платності та зворотності (п. 1.1.44.);

щомісячний платіж сума коштів у розмірі, визначеному у заяві на акцептування умов, розміщених у цьому документі, яку позичальник виплачує банку щомісяця з метою погашення заборгованості (п. 1.1.29.);

мінімальний обов`язковий платіж розмір боргових зобов`язань клієнта, які щомісяця підлягають сплаті клієнтом протягом терміну дії картки; … залежно від виду платіжної картки розмір і порядок розрахунків щомісячного платежу зазначений у заяві та «Пам`ятці клієнта/Довідці про умови кредитування» і виражений у процентному співвідношенні до здійснених операцій з використанням платіжних карток (п. 1.1.49.);

Тарифи розмір винагороди за послуги банку; є невід`ємною частиною договору; перелік може змінюватися і доповнюватися, про що клієнт повідомляється відповідно до цих умов (п. 1.1.90.);

«Оплата частинами. Без переплат» послуга з організації обслуговування та проведення розрахунків по операціях, здійснених з використанням платіжних карт, на які поширюється послуга «Оплата частинами. Без переплат», згідно з якими власник карти доручає банку здійснювати регулярні платежі на адресу оторговця в розмірі та кількості, зазначених у квитанції, надрукованій на POS-терміналі під час авторизації послуги «Оплата частинами» (п. 1.1.76.);

клієнт доручає банку списувати кошти з рахунків клієнта… у межах сум, що підлягають сплаті банку з договором, у разі настання термінів платежів, у тому числі, мінімального обов`язкового платежу, якщо такий вказаний в Заяві і Пам`ятці клієнта (Довідці про умови кредитування), а також списувати кошти з картрахунку у разі настання термінів платежів за іншими договорами у розмірах визначених цими договорами (договірне списання), у межах платіжного ліміту картрахунку; … списання коштів з будь-якого рахунка клієнта, відкритого банком, оформлюється меморіальним ордером (п.п. 1.1.3.6., 2.1.12.9);

клієнт зобов`язаний:

погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитратою платіжного ліміту, а також оплачувати комісії та інші плати на умовах, передбачених договором (п.п. 1.2.5., 2.1.5.5.);

погашення кредиту поповнення картрахунку клієнтом…, терміни та порядок погашення за кредитом за кредитними картками зі встановленим мінімальним обов`язковим платежем … наведені у Пам`ятці клієнта/Довідці про умови кредитування, яка є невід`ємною частиною договору…, платіж включає плату за користування кредитом, передбачену тарифами, і частину заборгованості за кредитом;

термін повернення кредиту (кредитний ліміт) в повному обсязі не пізніше останнього дня місяця, зазначеного в платіжній картці (у полі MONTH); згідно з ст. 212 ЦК України, у разі наявності прострочених кредитів (овердрафту) терміном повернення кредиту (овердрафту) у повному обсязі є 211-й день з моменту виникнення такої заборгованості;

термін повернення овердрафту в повному обсязі протягом 30 днів з моменту виникнення овердрафту;

термін погашення відсотків по овердрафту щомісячно за попередній місяць до 25-го числа (пункт не стосується для Елітних карток (Platinum, MC World Signia i VISA Infinite) (п.п. 2.1.12.3., 2.1.12.4.);

черговість та розмір погашення боргових зобов`язань здійснюється в порядку, викладеному у Пам`ятці клієнта/Довідці про умови кредитування, що є невід`ємною частиною договору (п. 2.1.12.10.);

банк має право у разі порушення власником (держателем) … умов договору та/або у разі виникнення овердрафту … вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань у цілому або у визначеній банком частці … у разі невиконання власником (держателем) … своїх боргових та інших зобов`язань за договором (п.п. 1.3.2.2., 2.1.4.2., 2.1.12.11.);

зобов`язання банку з надання кредитного ліміту згідно Заяви виникають з моменту надання платіжною системою операції до списання з відповідного картрахунку в рахунок кредитного ліміту (п. 2.1.3.4.);

… право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в однобічному порядку за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта (п. 1.3.2.3.);

клієнт несе відповідальність перед банком за збиток і витрати, понесені банком внаслідок порушення клієнтом умов чи положень договору або законодавчих чи нормативних актів (п. 1.5.15.);

при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 500,00 грн + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій (п.п. 1.5.20., 2.1.7.6.);

якщо в інших розділах не встановлено інше, у разі непогашення кредиту у термін, встановлений графіком …, відсотків і винагороди, заборгованість … вважається простроченою, на прострочену суму кредиту нараховується пеня, розрахунок якої здійснюється відповідно до розміру, встановленого у заяві на приєднання до цього договору для відсотків, від дня виникнення простроченої заборгованості; у разі непогашення зазначеного простроченого зобов`язання протягом 30 календарних днів усі платежі, що сплачуються після зазначеної дати, є пенею, крім платежів, що направляються з урахуванням встановленої договором черговості на погашення тіла кредиту; у період нарахування пені на всю суму заборгованості за кредитним договором відсотки не нараховуються (п. 1.5.21.);

в разі непогашення суми простроченого кредиту (кредитного ліміту, кредитної лінії), овердрафту чи його частини понад 210 днів увесь кредит (овердрафт) вважається простроченим і нарахування з дати переводу кредиту (овердрафту) в статус прострочених боргових зобов`язань провадяться згідно п. 2.1.12.6.1., на залишок простроченої заборгованості позичальник сплачує пеню в розмірі, вказаному в п. 2.1.12.6.1. цих Умов; при цьому, винагорода проценти за користування кредитом не сплачуються (п. 2.1.12.6.4.);

умови використання кредитних карт ПАТ КБ «ПриватБанк», Пам`ятка клієнта/Довідка про умови кредитування, Тарифи на випуск та обслуговування кредитних карт, а так само Заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг встановлюють правила випуску, обслуговування та використання кредитних карт; банк випускає клієнту картку на підставі Заяви, належним чином оформленої та підписаної клієнтом (п. 2.1.1.);

для надання послуг банк видає клієнту карту, її тип визначено в Пам`ятці клієнта/Довідці про умови кредитування і Заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг; датою укладання договору є дата отримання карти, зазначена в Заяві (п. 2.1.2.1.);

карта діє до останнього дня місяця, зазначеного на лицьовій стороні карти включно (п. 2.1.2.11.);

…кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, який в будь який момент може змінити (зменшити, збільшити або анулювати)кредитний ліміт (п. 2.1.2.3);

підписання цього договору є прямою і безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (п. 2.1.2.4.);

банк має право:

у разі порушення клієнтом зобов`язань з погашення заборгованості … протягом 90 днів з моменту виникнення таких порушень змінити умови кредиту, встановивши термін повернення кредиту 91-го дня з моменту порушення зобов`язань … і вимагати від клієнта повернення кредиту, сплати винагороди, комісії та відсотків … в повному обсязі; … згідно ст.ст. 212, 611, 651 ЦК України за зобов`язаннями, строк виконання яких не настав, вважається, що термін наступив у 91-й день з моменту настання порушення зобов`язань клієнта з погашення заборгованості по кредиту (п. 2.1.4.6.);

за користування кредитом … протягом пільгового періоду клієнт сплачує банку відсотки за пільговою процентною ставкою (0,01% річних) в рамках встановленого пільгового періоду … (п. 2.1.12.2.);

у разі невиконання або неналежного виконання … зобов`язання зі сплати відсотків … в розмірі, зазначеному в Пам`ятці клієнта (Довідці про умови кредитування) та Тарифах позичальник сплачує банку штраф в розмірі 100% від розміру неналежно сплачених відсотків …; сплата штрафу здійснюється … за кожний місяць такого порушення, починаючи з останнього місяця належного виконання позичальником зобов`язання зі сплати відсотків за користування кредитом (п. 2.1.12.6.2.);

процентна ставка за кредитом на місяць, наступний за звітним, вказується банком у щомісячній виписці по картрахунку за звітний місяць (п. 2.1.12.12.);

за користування кредитом і овердрафтом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами банку з розрахунку 360 календарних днів на рік … (п. 2.1.12.6.);

у разі виникнення прострочених зобов`язань … на суму від 100,00 грн … клієнт сплачує банку пеню, яка розраховується як: ПЕНЯ = базова процентна ставка за договором/30 (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 50,00 грн (одноразово) (п. 2.1.12.6.1.);

у разі непогашення заборгованості минулого місяця до 25-го числа поточного місяця … клієнт сплачує пеню за несвоєчасне погашення кредиту в пільговий період рівну діючій базовій місячній процентній ставці від боргових зобов`язань на момент списання; пеня … утримується в момент переходу в звичайний період кредитування … (п. 2.1.12.7.2.).

До вказаного тексту Умов і Правил банк додав дані про актуалізацію окремих положень Умов і Правил станом на 11.02.2013 (а.с. 37), з яких випливає, зокрема, що додано умови про сплату штрафу у розмірі 100% розміру винагороди до розділів: 2.5.5. «Овердрафт», заборгованість по рахунку карти; 2.5.7. «Умови і правила надання продукту «кредитний ліміт на зарплатній карті»», при цьому, в доданій до позовної заяви редакції Умов і Правил відсутні розділи або пункти 2.5.5. і 2.5.7.

Розрахунок заборгованості позивач склав за договором б/н від 25.04.2013, де визначив борг відповідача станом на 14.01.2021 у розмірі 16040,80 грн, із яких заборгованість: за тілом кредиту 14959,21 грн (прострочене тіло кредиту), за відсотками 1081,59 грн (прострочені відсотки) (а.с. 5-7). Водночас розрахунок заборгованості розпочинається не з 25.04.2013, а з 03.05.2017, а фактичний рух коштів уперше фіксується лише через шість (!) років 14.06.2019, коли вперше в колонках «Витрати клієнтом кредитних коштів», «Тіло кредита поточне» і «Заборгованість за наданим кредитом» з`являється сума 299,91 грн, до цього моменту дані про рух коштів, в тому числі, про суму кредиту (кредитного ліміту), у розрахунку відсутні, заборгованість не зафіксована.

Крім цього, розрахунок заборгованості складається з двох частин:

розрахунок станом на 31.03.2019 за період з 03.05.2017 по 31.03.2019, де борг за кредитом 0,00 грн, за відсотками 0,00 грн, будь-який рух коштів не відображений, а всі цифрові параметри мають нульові значення (а.с. 5);

розрахунок станом на 14.01.2021 за період з 01.04.2019 по 14.01.2021, де борг за простроченим кредитом 14959,21 грн, за простроченими відсотками 1081,59 грн, а також зафіксовано сплату на погашення заборгованості: за тілом кредиту 13159,63 грн, за простроченим тілом кредиту 1681,48 грн, за нарахованими відсотками 893,96 грн, за простроченими відсотками 2758,70 грн (а.с. 6-7).

Суду першої інстанції позивач також надав:

довідки АТ КБ «ПриватБанк» без дати їх складання, вихідної реєстрації та підпису уповноваженої на складання довідок особи (які не належними в розумінні ст.ст. 77-80, 95 ЦПК України доказами щодо відповідних обставин) про те, що:

між банком і ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір без номера і без дати, за яким 03.05.2017 була відкрита кредитна картка № НОМЕР_1 з терміном дії «07/20»; 20.10.2017 кредитна картка № НОМЕР_2 з терміном дії «10/21»; 15.05.2018 кредитна картка № НОМЕР_2 з терміном дії «10/21»; 10.06.2019 кредитна картка № НОМЕР_3 з терміном дії «04/23»; 27.02.2020 кредитна картка № НОМЕР_4 з терміном дії «01/24» (а.с. 9);

за кредитним договором без дати і номера мали місце:

старт карткового рахунку 03.05.2017 (інформація НОМЕР_1 );

встановлення/зміна кредитного ліміту: 03.05.2017 0,00 грн, 10.06.2019 1000,00 грн, 27.11.2019 6000,00 грн, 12.12.2019 16000,00 грн, 28.04.2020 15933,23 грн, 12.05.2020 15933,23 грн, 25.05.2020 15469,39 грн, 10.06.2020 15469,39 грн, 22.06.2020 15463,65 грн, 03.07.2020 15463,65 грн, 14.07.2020 15463,65 грн, 31.07.2020 15463,65 грн, 11.08.2020 15463,65 грн, 25.08.2020 15463,65 грн, 07.09.2020 0,00 грн (а.с. 8);

банківську виписку за договором без номера і дати з даними за період з 03.05.2017 по 17.01.2021 за картками (а.с. 47-53):

№ НОМЕР_1 , де фактичний оборот коштів зафіксований з 28.11.2017 (із внесення власних коштів клієнта на рахунок в сумі 650,00 грн) по 08.12.2017;

№ НОМЕР_2 , де фактичний оборот коштів зафіксований з 17.05.2018 (із внесення власних коштів клієнта на рахунок в сумі 29120,00 грн) по 25.01.2019;

№ НОМЕР_3 , де фактичний оборот коштів зафіксований з 14.06.2019 по 27.02.2020;

№ НОМЕР_4 , де фактичний оборот коштів зафіксований з 27.02.2020 по 17.01.2021.

З даних банківської виписки вбачається, що ОСОБА_1 починаючи з 28.11.2017 по 08.12.2017 користувався карткою № НОМЕР_1 , внісши на рахунок власні кошти, після чого використання цієї картки не зафіксоване, а з 17.05.2018 (через 5 місяців) фіксується використання картки № НОМЕР_2 , на цю картку кредитний ліміт установлений не був. Уперше кредитний ліміт у 1000,00 грн був установлений лише 10.06.2019 на картку № НОМЕР_3 .

Дані банківської виписки в сукупності з розрахунком заборгованості не вказують на те, що рух коштів за картками № НОМЕР_1 і № НОМЕР_2 відбувався за рахунок кредитних коштів, натомість фіксують рух власних коштів відповідача. За картками № НОМЕР_3 і № НОМЕР_4 рух відбувався як за рахунок коштів банку, так і за рахунок власних коштів відповідача або коштів, належних відповідачу від інших осіб, відповідач поповнював картки готівкою, переказами з інших карток, знімав кошти в банкоматах, здійснював розрахункові операції. В розрахунку заборгованості відображений рух коштів, наданих власне банком, через що дані банківської виписки та розрахунку в частині руху власних коштів ОСОБА_1 не співпадають (у розрахунку рух коштів ОСОБА_1 поза межами операцій із банком за наданими ним коштами не зафіксований).

Таким чином, фактично кошти банку стали використовуватися відповідачем з 14.06.2019, надання яких зафіксоване як у банківській виписці, так і в розрахунку заборгованості.

Поряд із цим, станом на 01.11.2019 уся заборгованість ОСОБА_1 за розрахунками з банком за наданими коштами була погашена. Після повного погашення попередньої заборгованості відповідач почав користуватися коштами банку з 10.11.2019. Прострочена заборгованість за кредитом не фіксувалася до 01.03.2020, коли така була визначена в сумі 456,87 грн.

Інші дані щодо руху коштів та платіжної (кредитної) картки позивачем не надавалися. В Анкеті-заяві немає вказівки на дату отримання клієнтом платіжної картки, як відсутня і вказівка на конкретну картку, її реквізити, тоді як відповідні вимоги випливають з Умов і Правил. Не зазначив кредитну картку з відповідними реквізитами, днем видачі та строком її дії банк і в позовній заяві.

Отже, у справі немає доказів видачі банком ОСОБА_1 кредитної картки в день, який позивач вважає датою укладення кредитного договору, та доказів щодо руху коштів у період починаючи з 25.04.2013 і: до 28.11.2017 (щодо руху коштів загалом); до 14.06.2019 (щодо руху наданих банком коштів). Ключові дані та докази стосовно обставин, що пов`язуються з укладенням кредитного договору та власне виникненням і здійсненням з відповідного часу цивільних прав і обов`язків, які мають випливати з такого факту, у справі відсутні.

Як випливає із зафіксованих у розрахунку заборгованості та в банківській виписці даних, позивач визначив борг за кредитом шляхом включення до тіла кредиту:

витрат, що здійснювалися відповідачем за рахунок наданих банком коштів,

відсотків, що нараховувалися на суму кредиту.

При цьому:

нараховані відсотки послідовно додавалися до суми кредиту і на суму кредиту, що визначалася і збільшувалася в такий спосіб, в кожному наступному розрахунковому місяці так само послідовно нараховувалися відсотки в кожному наступному розрахунковому місяці;

при визначенні остаточної заборгованості за сумою кредиту враховувалися кошти, що вносилися відповідачем на погашення заборгованості перед банком, відображені в помісячному обліку руху коштів.

Виходячи з наведених вище обставин щодо руху коштів та його відображення в документах, з метою встановлення заборгованості за наданими банком коштами та перевірки доводів позову і апеляції враховуються дані розрахунку заборгованості.

За період з 03.05.2017 по 14.01.2021 за даними розрахунку заборгованості (з розбивкою по роках) зафіксовані такі нарахування:

витрати, що здійснювалися відповідачем за рахунок наданих банком коштів:

з 03.05.2017 по 31.12.2017 0,00 грн;

з 01.01.2018 по 31.12.2018 0,00 грн;

з 01.01.2019 по 31.12.2019 20271,98 грн;

з 01.01.2020 по 31.12.2020 7907,07 грн;

з 01.01.2021 по 14.01.2021 0,00 грн,

разом 28179,05 грн, що були включені до суми кредиту;

відсотки, що нараховувалися за ставками 3,5% і 3,6% на місяць:

з 03.05.2017 по 31.12.2017 0,00 грн;

з 01.01.2018 по 31.12.2018 0,00 грн;

з 01.01.2019 по 31.01.2019 0,00 грн;

з 01.01.2020 по 31.01.2020 1620,18 грн;

з 01.01.2021 по 14.01.2021 0,00 грн,

разом 1620,18 грн, були включені до суми кредиту;

таким чином, до суми кредиту були включені 29799,23 грн (28179,05 грн + 1620,18 грн);

погашення відповідачем заборгованості перед банком:

з 03.05.2017 по 31.12.2017 0,00 грн;

з 01.01.2018 по 31.12.2018 0,00 грн;

з 01.01.2019 по 31.01.2019 10945,05 грн;

з 01.01.2020 по 31.01.2020 7548,72 грн;

з 01.01.2021 по 14.01.2021 0,00 грн,

разом 18493,77 грн.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема, з договорів, інших правочинів та інших юридичних фактів (ст. 11 ч. 1, ч. 2 п.п. 1, 4 ЦК України).

За загальним правилом, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.ст. 598, 599 ЦК України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ст. 631 ч.ч. 1, 4 ЦК України).

Сплата процентів за кредитом є істотною умовою договору, здійснюється у строки та на умовах, визначених договором (ст.ст. 536, 626, ст. 628 ч. 1, ст. 638 ч. 1, ст. 1048 ч. 1, ст.ст. 1054, 1056-1 ЦК України).

Сторони в цивільних відносинах є юридично рівними, у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою п`ятою ст. 13 ЦК України, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ст.ст. 1, 2, ст. 13 ч. 6 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 3 ч. 1 п.п. 3, 6, ст.ст. 11-14, 202, 509, 525, 526, 610, 614, 622-625, 1050, 1054 ЦК України, цивільні права та обов`язки повинні належно виконуватися; позичальник зобов`язаний повернути кредитору усе заборговане на умовах, передбачених договором і законом, а кредитор управі вимагати (за відповідних умов достроково) виконання порушеного зобов`язання; особа здійснює свої права та виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства, зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, зловживання правом не допускається; особа діє у цивільних відносинах вільно, на власний ризик і повинна діяти, в тому числі, вчиняючи правочин, добросовісно, розумно, обачно, передбачаючи наслідки.

Поряд із цим, за змістом положень Конституції України, ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів» (Закон № 1023-ХІІ) щодо укладання договору про споживчий кредит:

держава захищає права споживачів (ст. 42 Конституції України, ст. 4 ч. 1 п. 1 Закону № 1023-ХІІ);

договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 626 ч. 1, ст. 627 ЦК країни);

зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства; договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ст. 628 ч. 1, ст. 634 ч. 1 ЦК України);

договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, істотними є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди; проценти за кредитним договором, а також забезпечення зобов`язань за кредитними договором, зокрема, штрафом, пенею, які одночасно є видами цивільно-правової відповідальності за порушення зобов`язань, є істотними умовами кредитного договору, що випливають із його предмету, правової природи й суті відповідних правовідносин; недійсне зобов`язання не підлягає забезпеченню, за загальним правилом, недійсність основного зобов`язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення; споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені в договорі (ст.ст. 546, 548, 549, 550, ст. 638 ч. 1, ст.ст. 1054, 1056-1 ЦК України, ст. 11 ч. 4 абз. 2, 3 Закону № 1023-XII));

кредитний договір укладається в письмовій формі, його зміст може бути зафіксований як в одному, так і в кількох документах, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами); обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий позичальнику (споживачеві), покладається на кредитодавця (ст. 207 ч.ч. 1, 2, ст. 208 ч. 1 п.п. 2, 4, ст. 639 ч.ч. 1, 2, ст. 1054, ст. 1055 ч. 1 ЦК України, ст. 11 ч. 1, ч. 4 абз. 1 Закону № 1023-XII);

кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним; якщо недійсність правочину встановлена законом (нікчемний правочин), визнання його судом недійсним не вимагається (ст. 215 ч. 2, ст. 218 ч. 1, ст. 1055 ч. 2 ЦК України).

Особа на власний розсуд розпоряджається своїми цивільними та процесуальними правами та здійснює своє право на захист (ст. 12 ч. 1, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст. 12 ч. 1, ст. 13 ч. 3 ЦПК України); кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 12 ч.ч. 2, 3, ст. 13 ч. 1, ст.ст. 76-81 ЦПК України).

Наявність підстави для виникнення боргу, пред`явленого до стягнення, його розмір і обґрунтованість доказуються кредитором, відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ст. 614 ч. 2, ст. 623 ч. 2 ЦК України).

Про задоволення позову рішення може бути прийняте за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог (ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України).

У справі наявна лише складена працівником банку та підписана ОСОБА_1 . 25.04.2013 Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Пам`ятка клієнта (Довідка про умови кредитування) у справі відсутня. «Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»», по-перше, не підписаний ані позичальником, ані кредитором і не містить ніяких вихідних реквізитів, по-друге, цей текст містить окремі умови кредитування за чотирма варіантами видачі та обслуговування карт «Універсальна» (на день, який позивач визначає датою укладення договору, за трьома варіантами) і по суті не є Тарифами банку як такими, а Тарифи банку, які теж є обов`язковою складовою кредитного договору (п. 1.1.90 та інші положення Умов і Правил), не були додані до позовної заяви.

Зміст Анкети-заяви взагалі не свідчить про волевиявлення ОСОБА_1 саме на отримання кредиту: заява стосується договору банківського обслуговування, у ній відсутні вказівки на кредит, кредитну картку, варіанти такої, не визначений розмір кредиту (кредитний ліміт), якщо йшлося саме про кредит, тощо. В Анкеті-заяві відсутня будь-яка інформація, що фіксувала б умови і параметри кредитування.

Надані позивачем суду Умови і Правила вочевидь не відповідають тим, положеннями яких обґрунтовувалися пред`явлені до відповідача вимоги. До прикладу:

у позовній заяві банк посилається на пункт 2.1.1.2.12. Умов і Правил в редакції, що почала діяти з 01.03.2019 і передбачає, що в разі порушення зобов`язань із повернення кредиту, сплати процентів, неустойки, інших зобов`язань, починаючи зі 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта він зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість за кредитом та процентами від суми неповерненого у строк кредиту, які згідно зі ст. 625 ч. 2 ЦК України встановлюються у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 86,4% для картки «Універсальна», 84,0% - для картки «Універсальна Gold», однак, у справі немає редакції Умов і Правил від 01.03.2019, в наявній редакції пункт 2.1.1.2.12. взагалі відсутній, а питання сплати простроченої заборгованості врегульовані зовсім по-іншому;

позивач послався на строк дії договору, встановлений пунктом 1.7.12. Умов і Правил, проте, в доданій до позовної заяви редакції цього документа немає пунктів і/або підпунктів, нумерація яких розпочиналася б з цифр «1.7.».

Тим часом, якщо Умови і Правила визначають загальні умови, на яких будь-яка особа може укласти кредитний договір за правилами договору приєднання, то у Пам`ятці клієнта (Довідці про умови кредитування) поряд зі змістом Анкети-заяви визначаються індивідуальні умови кредитування конкретного позичальника, що можуть відрізнятися від загальних умов. Саме індивідуальні умови кредитування передбачають суму кредиту, відсоткову ставку за кредитом, розмір щомісячного платежу, строк кредитування, комісії, умови відповідальності за порушення зобов`язань тощо. Зазначене узгоджується зі змістом, зокрема, п.п. 1.2.28.3., 1.6.2.-1.6.4. Умов і Правил, за якими позичальник може пропонувати зміни до них, про зміни у в умовах кредитування банк повідомляє клієнта і в разі, якщо одностороння зміна цих умов неможлива, передбачається підписання необхідних документів у банку, та узгоджується із нормами закону щодо дотримання прав сторін договору і фіксації його умов.

Пред`являючи позов, банк, який наполягав на належному узгодженні сторонами умов кредитування, взагалі не зазначив відсоткової ставки, яка була б узгоджена. Розрахунок заборгованості виконаний із застосуванням відсоткових ставок 43,2% річних, 42,00% річних, підвищеної відсоткової ставки 84,0% річних за відсутності будь-яких доказів узгодження їх з відповідачем.

Беручи до уваги зміст Анкети-заяви, Умов і Правил, Пам`ятка клієнта (Довідка про умови кредитування), Тарифи і Заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг є поряд із власне Умовами і Правилами невід`ємними складовими частинами кредитного договору, дійсні індивідуальні умови якого узгоджуються сторонами в цих документах. Такі складові кредитного договору не заперечуються по суті й позивачем. Зокрема, за відсутності Пам`ятки клієнта, Тарифів, як це має місце в справі, а також даних про тип (вид) кредитної картки, зважаючи на пов`язану з цими та іншими обставинами варіативність нарахування відсотків і пені згідно з Умовами і Правилами, не є можливим встановити дійсні умови кредитування в частині плати за кредит (відсотків) на відповідний період, ставки і сплати підвищених процентів, конкретної відповідальності за порушення зобов`язання позичальником (пені) тощо.

З доданого до позовної заяви тексту не можна зробити однозначного висновку про те, є цей текст повним викладом Умов і Правил, чи витягом з них. Наданий позивачем текст Умов і Правил не може слугувати доказом узгодження сторонами істотних умов кредитного договору, укладеного саме 25.04.2013, як на цьому наполягає позивач. Час формування та затвердження наявної редакції Умов і Правил у ній не зазначений.

У справі немає ніяких доказів про обізнаність ОСОБА_1 з указаною редакцією Умов і Правил, про погодження з ним установленим порядком відповідних умов користування наданими банком коштами з фіксацією цих умов у Пам`ятці клієнта чи в Довідці про умови кредитування. Позивач не надав суду доказів укладання з ОСОБА_1 договору саме на тих умовах, виходячи з яких пред`явив до нього вимогу про стягнення боргу.

Для пов`язування платіжних/кредитних карток, щодо руху коштів за якими є певні дані, з кредитним договором, якщо такий укладався 25.04.2013, немає належних підстав і доказів, на видачу конкретної картки (карток) в рамках такого договору позивач не посилався, в позовній заяві про це не вказував. Дані про рух коштів, зафіксовані в банківській виписці, вказують на використання відповідачем платіжних карток для обігу передусім власних, а не банківських коштів, такий обіг продовжувався і після того, як відповідач став використовувати й кошти банку.

Із урахуванням наведеного, відповідач повинен був ясно, у передбаченій законом, у даному випадку письмовій формі здійснити своє волевиявлення щодо укладання кредитного договору з індивідуальними умовами кредитування шляхом підписання відповідного документа (документів, за потреби відповідних положень Умов і Правил), у якому (яких) такі умови зафіксовані (вищенаведені норми закону та ст. 203 ч.ч. 3, 4, ст. 205 ЦК України). Дотримання належної форми і порядку укладання договору є обов`язком саме кредитора сторони, яка запропонувала укласти договір невизначеному колу осіб, розробила його умови (ст. 634, ст. 641 ч. 1 ЦК України).

Ці вимоги закону не були виконані. У справі всупереч безпідставним твердженням апелянта немає жодного підписаного відповідачем документа, який би доводив факт узгодження з ним конкретних індивідуальних умов кредитування, передусім, суми кредиту, плати за кредит (відсотки), строк кредитування, конкретні умови відповідальності за порушення зобов`язання (підвищені проценти, види і формули нарахування пені, штрафу). У справі немає й будь-яких даних про сукупну вартість кредиту та доведення її до відповідача.

Відтак, у справі відсутні докази щодо волевиявлення відповідача на укладення кредитного договору та докази укладення договору 25.04.2013. На час розгляду справи судом не видається можливим установленим порядком безспірно з`ясувати умови, на яких були надані банком кошти відповідачу, зокрема, щодо дійсно наданої суми коштів, порядку і періодичності сплати за кредитом, строку кредиту та строку договору, відсоткової ставки за кредитом, комісій, які впливають на сукупну вартість кредиту, конкретної відповідальності за порушення грошових зобов`язань, тоді як ці елементи належать до істотних умов кредитного договору.

Так само відсутні дані про тип (вид) кредитної картки, зокрема, в контексті належності її до преміальних карток, тоді як ця обставина в разі укладення кредитного договору має значення для розрахунку відсотків за кредитом, визначення обсягу відповідальності за порушення зобов`язання позичальником.

Наданими позивачем документами не встановлюються факти і обставини щодо дійсних умов кредитування, які повинні бути встановлені лише письмовим доказом власне текстом договору з індивідуальними умовами кредитування, що тільки й може бути належним, допустимим, достовірним і достатнім доказом як факту укладення договору, так і його умов.

Аналогічно й один лиш розрахунок заборгованості за відсутності інших необхідних доказів не є належним, допустимим, достовірним і достатнім доказом щодо власне кредитної заборгованості з відповідними її елементами. Понад те, і наданий позивачем розрахунок заборгованості не ґрунтується ані на законі, ані на договорі.

Банк у лютому, квітні та червні 2020 додавав до суми кредиту нараховані відсотки, нараховуючи в подальшому на таку збільшувану суму кредиту нові відсотки. Таке збільшення суми кредиту підтверджується помісячними даними розрахунку заборгованості:

заборгованість за наданим кредитом станом на 31.01.2020 складала 9137,40 грн, у періоді з 01.02.2020 по 29.02.2020 до цієї суми були додані 1994,48 грн зафіксованих витрат клієнтом кредитних коштів і 564,76 грн нарахованих відсотків, що дало заборгованість за наданим кредитом на 29.02.2020 у сумі 11696,64 грн;

заборгованість за наданим кредитом станом на 31.03.2020 складала 14403,44 грн, у періоді з 01.04.2020 по 30.04.2020 до цієї суми були додані 1042,22 грн зафіксованих витрат клієнтом кредитних коштів і 487,57 грн нарахованих відсотків, що з урахуванням руху коштів і нарахувань за місяць дало заборгованість за наданим кредитом на 30.04.2020 у сумі 15933,23 грн;

заборгованість за наданим кредитом станом на 31.05.2020 складала 15440,80 грн, у періоді з 01.06.2020 по 30.06.2020 до цієї суми були додані 567,85 грн нарахованих відсотків, що з урахуванням руху коштів і нарахувань за місяць (включаючи сплачені на погашення заборгованості 545,00 грн) дало заборгованість за наданим кредитом на 30.06.2020 у сумі 15463,65 грн.

Застосування такого алгоритму нарахувань призвело до штучного збільшення обліковуваної суми (тіла) кредиту за рахунок коштів, які не видавалися відповідачу фактично. На збільшену за рахунок додавання нарахованих відсотків суму кредиту нараховувалися нові відсотки. Саме в такий спосіб позивач (з урахуванням сум, які вносилися відповідачем на погашення заборгованості) визначив заборгованість за сумою кредиту в розмірі 14959,21 грн, а також виходячи з такого алгоритму здійснював нарахування відсотків. Втім, позивач не надав суду доказів наявності в нього права відповідно до закону та/або договору здійснювати нарахування в зазначений спосіб, доказів узгодження цього з відповідачем, доведення до його відома таких умов нарахувань. Посилання в цьому зв`язку на наявні в справі Умови і Правила не можуть враховуватися з підстав, наведених вище.

З огляду на надані позивачем матеріали, відсутність документального підтвердження щодо індивідуальних умов кредитування, які у передбачений законом спосіб застосовувався у відносинах із відповідачем, доводи позову щодо умов надання коштів не можуть бути враховані. Здійснення сторонами певних цивільних прав і обов`язків, що виникли внаслідок їхніх дій, не спростовує факту недотримання належної форми договору, сама по собі сплата певних платежів відповідачем не може свідчити про належне досягнення згоди щодо всіх істотних умов договору, про обізнаність з усіма умовами договору, якщо не були дотримані вимоги закону щодо відповідного оформлення правовідносин. Нарахування поза сумою фактично наданих банком коштів, що ґрунтуються на факті укладення кредитного договору, за таких умов безпідставні.

Беручи до уваги, що для визначення в обраний позивачем спосіб пред`явленого до стягнення боргу правових підстав немає, наявність або відсутність фактичної заборгованості ОСОБА_1 перед АТ КБ «ПриватБанк» підлягає визначенню шляхом зменшення загальної суми, яка відповідно до позиції позивача та розрахунку заборгованості кваліфікується як сума (тіло) кредиту (29799,23 грн), на безпідставно включені до цієї суми відсотки (1620,18 грн) та на суму коштів, внесених відповідачем в рахунок погашення заборгованості (18493,77 грн): 29799,23 грн 1620,18 грн 18493,77 грн = 9685,28 грн.

Мотивуючи свою апеляцію, позивач посилався на правові позиції, висловлені Верховним Судом у справах, що виникли з кредитних правовідносин, проте, такі посилання не підтверджують обґрунтованості правової позиції позивача щодо укладення кредитного договору, доведеності в цьому контексті позову, апеляції та не можуть бути враховані.

Постанова колегії суддів судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 11.09.2019 у справі № 153/1334/16-ц була ухвалена за обставин, коли було встановлено, що позичальник підписав довідку про умови кредитування і з урахуванням, зокрема, цього банк пред`явив позов про стягнення боргу за кредитним договором, укладеним з визначеними індивідуальними умовами кредитування у формі кредитного ліміту, встановленого на картковий рахунок, за кредитно-депозитною схемою з особою, яка вже мала відкритий у банку рахунок для отримання зарплати. Саме за таких, цілком відмінних від справи, що розглядається, обставин суд касаційної інстанції зробив висновок про те, що не можна вважати недоведеним факт існування між сторонами договірних зобов`язань, предметом яких є кредитні кошти.

У постанові від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18 Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду за обставин, подібних до тих, які встановлені в справі, що розглядається, вказав на необхідність дослідження і оцінки розрахунку заборгованості в сукупності з наявними в справі доказами, які свідчать про обставини руху коштів (банківська виписка, інші докази), у контексті вирішення питання про можливість стягнення на користь банку фактично наданих відповідачу коштів. У цій справі суд касаційної інстанції, крім іншого, підтвердив раніше висловлені Верховним Судом правові позиції про відсутність підстав для стягнення відсотків, пені, штрафів за неналежного оформлення договірних відносин банком із клієнтом.

Надані позивачем суду Умови і Правила є об`ємними, у певних частинах суперечливими та є складними для сприйняття і розуміння звичайним споживачем фінансових (кредитних) послуг. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 висловила правову позицію щодо укладення кредитного договору зі споживачем фінансових послуг за правилами договору приєднання та стягнення на вимогу кредитора боргу за таким договором, згідно з якою покладання на слабшу сторону споживача невиправданого тягаря з`ясування змісту кредитного договору за обставин, коли пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору, не відповідає основним засадам цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, принципу справедливості, добросовісності та розумності.

З огляду на обставини справи, характер спірних правовідносин та суть висновку, сформульованого в указаній постанові Верховного Суду, такий підлягає врахуванню в спорі. Крім того, й наявні в справі Умови і Правила не є належним, допустимим, достовірним і достатнім у розумінні ст.ст. 76-80 ЦПК України доказом щодо обставин, які мають значення в справі.

Міркування позивача з посиланням на рішення Європейського суду з прав людини про начебто встановлення для нього надзвичайного і недосяжного стандарту доказування, чим було порушено його право на справедливий суд, цілком безпідставні. Беручи до уваги характер спірних правовідносин та встановлені цивільним процесуальним законом правила доказування позивачем пред`явлених до відповідача вимог, банк як сторона, яка розробила договір, надала кошти, здійснювала облік їх руху, контроль за сплатою належних банку з клієнта платежів і володіла усією повнотою інформації щодо правовідносин із клієнтом, мав неспростовну можливість навести та обґрунтувати підстави позову, надати суду докази щодо всіх аспектів правовідносин із клієнтом і руху коштів. Жодних перешкод у доказуванні позивач не мав і щодо наявності таких перешкод доказів суду не надав. Доказування фактичних обставин щодо надання коштів, їх руху, щодо дійсних умов, на яких були надані кошти та здійснювалися нарахування за користування ними, щодо підстав виникнення та розміру боргу тощо є стандартними, банальними обставинами, доказування яких звичними засобами є обов`язком кредитора (банку), який пред`явив до боржника (клієнта) вимогу про стягнення боргу та бажає її задоволення.

Натомість позивач не виконав свого обов`язку доказування підстав і умов для стягнення боргу саме за кредитним договором, не подав відповідні докази суду першої інстанції, як це вимагається ст. 83 ч.ч. 2, 8, ст. 177 ч. 5 та іншими нормами ЦПК України, а також не навів підстав щодо неможливості подання таких доказів. По суті у справі немає доказів щодо обставин, які мають істотне значення в спорі. Позивач, розпорядившись процесуальними правами та здійснюючи обов`язок доказування вільно, на власний розсуд, просив суд першої інстанції розглянути справу без виклику його представника (а.с. 4, 55).

У справі «Хамідов проти Росії» (Khamidov v. Russia) (заява № 72110/01) Європейський суд з прав людини у рішенні від 15.11.2007 зазначив стосовно справедливості судового розгляду з приводу матеріальної компенсації потерпілим за пошкоджене підрозділами міліції майно та їхнє виселення в умовах фактичних військових дій, що незважаючи на численні свідчення про таке пошкодження майна та рішення суду про факт виселення суди визнали ці обставини недоведеними. Необґрунтованість такого висновку є настільки очевидною, що рішення судів можуть бути охарактеризовані як вищою мірою свавільні. Національні суди фактично встановили найвищі та недосяжні вимоги щодо доказування, через що позов заявника в будь-якому разі не мав шансів на успіх. Відтак, заявнику було відмовлено у справедливому судовому розгляді.

Правова позиція Європейського суду з прав людини у справі «Дюльдін і Кіслов проти Росії» (Dyuldin and Kislov v. Russia) (заява № 25968/02) щодо застосування судами незвично високого стандарту доказування була висловлена в рішенні від 31.07.2007 у справі про захист честі, гідності та ділової репутації та стосувалася питань розмежування оціночних суджень із твердженнями про факти в контексті свободи слова, свободи поширення інформації, відповідальності осіб, які поширюють інформацію, точності, якої належить дотримуватися журналісту під час висловлення своєї думки з того чи іншого питання, яке викликає стурбованість у суспільстві, фактичного підтвердження суджень та інформації, меж критики публічних осіб тощо.

Отже, питання високих стандартів доказування у світлі вказаних рішень Європейського суду з прав людини стосуються цілком інших правовідносин і обставин та незастосовні в справі, що розглядається. Відповідними висновками ЄСПЛ жодним чином не може виправдовуватися невиконання банком свого звичного обов`язку доказування звичайними засобами позову в типовій справі про стягнення боргу, тобто в справі, яка стосується звичайних, багаторазово апробованих і поширених майнових (грошових) відносин.

Тож право кредитора на пред`явлення відповідних вимог не заперечується як таке, що, однак, не звільняє від обов`язку пред`явити позов із належних підстав, обґрунтувати та довести його належним процесуальним порядком. Лише в такому разі можуть мати місце законні підстави для задоволення відповідних вимог.

В справі, що розглядається, таких підстав для стягнення боргу поза сумою коштів, які відповідно до встановленого під час апеляційного розгляду справи фактично були надані банком відповідачу та були ним використані, немає, розрахунок пред`явлених до стягнення сум не можна визнати обґрунтованим, здійсненим відповідно до чітко визначених і погоджених сторонами умов кредитування та підтвердженим доказами. У частині стягнення відсотків, а також фактично отриманих відповідачем коштів у сумі понад встановлену апеляційним судом суд першої інстанції відмовив правильно по суті. Водночас вирішуючи позов за вимогою про стягнення суми (тіла) кредиту суд першої інстанції не врахував дійсних обставин і умов, з урахуванням яких була визначена кредитором відповідна сума, яка, своєю чергою, слугувала базою для нарахування відсотків. Під час апеляційного розгляду справи встановлена неправомірність розрахунку кредитором суми кредиту та похідних від неї нарахувань як така.

З огляду на викладене вище, доводи позивача про укладення договору в належній формі, з дотриманням вимог закону, та, відповідно, про наявність підстав для застосування правил щодо стягнення боргу за кредитним договором не можуть бути враховані судом. Такі доводи не можуть розглядатися поза сукупністю інших обставин справи і не створюють підстав для визнання факту належного укладення договору із досягненням згоди щодо всіх його істотних умов.

Суд першої інстанції не мав підстав для задоволення вимог, у яких відмовив, за винятком стягнення фактично отриманих відповідачем коштів у сумі, визначеній апеляційним судом, однак, не встановив з належною повнотою фактичних обставин справи та повною мірою не зважив на фактичні та правові підстави, з яких належало відмовити в частині пред`явлених вимог. Доводи апеляції не спростовують правильності по суті та обґрунтованості відмови в зазначеній вище частині вимог позову та не дають підстав для задоволення відповідних вимог банку.

Щодо вимоги про стягнення 9685,28 грн, які фактично були надані банком відповідачу та не були тим повернені, що ним не спростовувалося та знайшло своє підтвердження, належить враховувати положення закону про підстави виникнення цивільних прав і обов`язків, їх виконання, зокрема, про право кредитора вимагати повернення наданих коштів та обов`язку боржника їх повернути на таку вимогу (ст. 530 ч. 2 ЦК України), що відповідає й правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 та в інших постановах щодо аналогічних правовідносин. Справедлива в цій частині вимога банку підлягала задоволенню, суд першої інстанції відмовив у стягненні цих коштів необґрунтовано.

Виходячи з наведеного, з урахуванням положень ст. 367 ч.ч. 1, 4 ЦПК України і на підставі ст. 376 ч. 1 п.п. 1, 2, 4 цього Кодексу апеляцію позивача слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції в частині відмови в стягненні фактично наданих банком відповідачу 9685,28 грн, а також у частині відмови в стягненні на користь позивача судового збору скасувати, позов у цій частині задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача кошти в сумі 9685,28 грн, в іншій частині залишити на підставі ст. 375 ЦПК України апеляцію без задоволення, а рішення суду без змін. Питання про судові витрати належить вирішити з урахуванням задоволення позову в межах 60,38% від його ціни, тому, оскільки позивач сплатив судовий збір загальною сумою 5675,00 грн, з відповідача на користь позивача належить відшкодувати 3426,57 грн.

Керуючись ст. 367 ч.ч. 1, 4, ст. 374 ч. 1 п.п. 1, 2, ст. 375, ст. 376 ч. 1 п.п. 1, 2, 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково,

заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 26 травня 2021 року в частині відмови в стягненні фактично наданих Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» ОСОБА_1 коштів у сумі 9685,28 грн скасувати,

позов Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу в цій частині задовольнити, стягнути на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», , з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , борг у сумі 9685,28 грн (дев`ять тисяч шістсот вісімдесят п`ять гривень 28 коп.),

в іншій частині залишити апеляційну скаргу без задоволення, а заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 26 травня 2021 року по суті спору без змін.

За результатом розгляду справи стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 3426,57 грн у рахунок відшкодування витрат із оплати судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, який є днем складення повного судового рішення, але протягом тридцяти днів може бути оскаржена до Верховного Суду.

Судді