КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач - Кулікова С.В.
№ 22-ц/824/ 1387/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 760/30607/19

13 січня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Желепи О.В.

- Олійника В.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 09 червня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Усатової І.А., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

У липні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 31 047,03 грн. за кредитним договором № б/н від 28 грудня 2012 року, яка складається з наступного: 7630,91 грн. - заборгованість за кредитом; 6706,50 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 15 168,73 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 1540,89 грн. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 28.12.2012 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 11 168,68 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом.

У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором станом на 16 квітня 2019 року виникла заборгованість у розмірі 31 047,03 грн.

Посилаючись на наведене, позивач просив задовольнити позов та стягнути заборгованість.

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 09 червня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 7 630,91 грн. заборгованості та 472,15 грн. судового збору.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішення в частині незадоволених вимог, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 09 червня 2020 року в частині відмови у задоволених вимогах про стягнення заборгованості за процентами та штрафами, та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення таких позовних вимог, в іншій частині рішення залишити без змін.

Апеляційну скаргу Банк обґрунтовував тим, що рішення суду в оскаржуваній частині є незаконним, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначав, що відповідач підписав анкету-заяву від 27.01.2010 року про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку. На підставі заяви отримав кредитну картку з встановленим кредитним лімітом. У зв`язку з неналежним виконанням своїх зобов`язань з повернення кредитних коштів, у позичальника виникла заборгованість, тому сторони з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору від 27.01.2010 року, уклали 28.12.2012 року Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт. Згідно із п. 2.1 Угоди, Банк надав позичальнику строковий кредит у розмірі 11 168,68 грн. на строк 60 місяців, шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку, в обмін на зобов`язання позичальника повернути кредит, сплатити відсотки у розмірі 1,5% на місяць на суму залишку заборгованості. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у розмірі 285,13 грн. Пунктом 2.2. Угоди, сторони визначили, що при порушенні умов Угоди щодо сплати заборгованості, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 1540,89 грн. Пунктом 2.8. Угоди передбачено зобов`язання позичальника сплатити Банку пеню, розмір якої зазначений в Умовах та правилах за кожен день прострочки. Таким чином, відповідач був ознайомлений із розміром процентної ставки та погодився із ним, а також із зобов`язанням сплатити штраф у разі несвоєчасного повернення кредитних коштів.

Вказував на те, що в даному випадку відповідач підписавши Генеральну угоду, користуючись коштами, висловив свою згоду з формою договору та його умовами, а відтак, відсутність підпису боржника на відповідних Умовах та правилах не свідчить про неукладеність договору, позаяк суть договору приєднання і полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловививши певним чином згоду на них.

Вважає, що оскільки відповідач користувався кредитними коштами, тому він зобов`язаний повернути суму отриманих кредитних коштів, сплатити відсотки за користування ними та неустойку у зв`язку з порушенням взятих на себе зобов`язань.

Посилався на те, що розрахунок заборгованості відповідачем не оскаржувався, доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту, відсоткам відповідачем надано не було. За таких обставин, вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість у повному обсязі.

Відзиву на апеляційну скаргу позивача до Київського апеляційного суду не надійшло.

У порядку ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому, розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

З`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідно до генеральної угоди від 28.12.2012 року про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 11 168,68 грн. у вигляді встановлення кредитної лінії на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом строком на 60 місяців з 28 .12.2012 по 31.12.2017року (а. с. 7).

Згідно пункту 2.1 генеральної угоди від 28.12.2012 року погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: починаючи з «1» числа по «25» число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж)у сумі 285,13 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за тілом кредиту, процентів.Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31.12.2017 року.

Згідно пункту 2.2 генеральної угоди відповідно до статей 212, 611, 651 ЦК України за порушення позичальником строків погашення заборгованості, зазначеної у цій генеральній угоді, Умовах та правилах, більш ніж на 31 день, за зобов`язаннями, строк яких не настав, сторони дійшли згоди, що строк повернення кредиту рахується на 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за кредитом, розпочинаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою. У такому випадку позичальник виплачує банку штраф у розмірі 1 540,89 грн.

За наданим позивачем розрахунком кредитної заборгованості станом на 16.04.2019 року ОСОБА_1 має перед банком заборгованість у розмірі 31 047,03 грн., яка складається з: 7630,91 грн. - заборгованість за кредитом; 6706,50 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 15168,73 - заборгованість за комісією за користування кредитом; 1540,89 грн. - штраф відповідно до п. 2.2 генеральної угоди.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за процентами та штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем при зверненні до суду докази укладення договору не дають суду підстав вважати, що сторони обумовили у письмову вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (штрафу) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною другою статті 1056-1 ЦК України (у редакції, чинній на час укладення генеральної угоди) розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтями 610, 611 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (штрафу, пені).

Як вбачається з матеріалів справи, що відповідно до Генеральної угоди від 28.12.2012 року про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 11 168,68 грн. у вигляді встановлення кредитної лінії на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом строком на 60 місяців з 28.12.2012 по 31.12.2017 року (а. с. 10).

З тексту генеральної угоди вбачається, що ця угода укладена з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником ОСОБА_1 зобов`язань за кредитними договорами № SAMDN6439 від 27.01.2010 року та № SAMDР 5240від 19.09.2011 року від 15 січня 2014 року.

Згідно пункту 2.1 генеральної угоди від 28.12.2012 року погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: починаючи з «1» числа по «25» число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж)у сумі 285,13 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за тілом кредиту, процентів.Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31.12.2017 року

Згідно пункту 2.2 генеральної угоди відповідно до статей 212, 611, 651 ЦК України за порушення позичальником строків погашення заборгованості, зазначеної у цій генеральній угоді, Умовах та правилах, більш ніж на 31 день, за зобов`язаннями, строк яких не настав, сторони дійшли згоди, що строк повернення кредиту рахується на 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за кредитом, розпочинаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою. У такому випадку позичальник виплачує банку штраф у розмірі 1 540,89 грн.

Оскільки позичальник припинив виконувати зобов`язання за укладеною з банком генеральною угодою від 28.12.2012 року і має непогашену заборгованість за кредитом, яка складається з: 7630,91 грн. - заборгованість за кредитом; 6706,50 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 15168,73 - заборгованість за комісією за користування кредитом; 1540,89 грн. - штраф відповідно до п. 2.2 генеральної угоди, суд першої інстанціїдійшов помилкового висновку провідмову у стягненні з відповідача заборгованості за процентами за користування кредитом та штрафу.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 належним чином не виконував свої зобов`язання за укладеною з банком генеральною угодою від 28.12.2012 року, то колегія суддів приходить до висновкупро існування у відповідача перед банком боргу за процентами нарахованими до закінчення строку кредитування та штрафом передбаченим пунктом 2.2 генеральної угоди.

Колегія суддів звертає увагу, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначене узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними зокрема у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 та від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц.

У пункті 2.1. генеральної угоди сторони погодили, що кредит в сумі 11 168,68 грн. видається на строкз 28.12.2012 року по 31.12.2017 року. За користування кредитом передбачена сплата процентів 1,5% на місяць. Повернення кредиту та сплата процентів здійснюються шляхом внесення у період із 01 по 25 число кожного місяця, щомісячного платежу в сумі 258,13 грн.

Крім того пунктом 2.2 генеральної угоди передбачено, що згідно статей 212, 611, 651 ЦК України при порушення позичальником строків повернення заборгованості зазначених у цій генеральній угоді більш ніж на 31 день, по зобов`язанням строк яких не настав, строком повернення кредиту вважається 32 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за кредитом починаючи із 32-го дня порушення вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф в сумі 1 540,89 грн.

Отже, сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови (обставини) за яких строк повернення кредиту змінюється.

Судом апеляційної інстанціївстановлено, що 16 липня 2015 року ОСОБА_1 здійснив платіж на суму 300,00 грн. на погашення заборгованості, та в подальшому погашення заборгованості не здійснював.

Таким чином, у зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов генеральної угоди та згідно пунктів 2.1., 2.2 генеральної угоди строк повернення кредиту вважається таким, що настав на 32 день з моменту виникнення порушення, тобто 17 серпня 2015року.

Право позивача нараховувати проценти за користування кредитом, пеню та комісію передбачені договором, припинилось зі спливом строку кредитування.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за процентами в межах строку кредитування у розмірі 1 612,88 грн. та штраф у розмірі 1540,89 грн. (згідно п. 2.2 генеральної угоди).

За таких обставин, рішення суду першої інстанції у частині відмови у стягненні з відповідача заборгованості за процентами та штрафу підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення цих вимог.

Рішення суду в частині задоволених вимог про стягнення заборгованості у розмірі 7 630,91 грн. сторонами не оскаржується, тому не було предметом перегляду судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За правилами частин першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Позивач у позовній заяві просив стягнути з відповідача 31 047,03 грн. кредитної заборгованості.

Апеляційний суд стягнув з відповідача заборгованість за процентами та штраф у загальному розмірі 3 153,77 грн.

Отже, позов задоволено фактично на 35 %.

З матеріалів справи вбачається, що позивач оплатив позовну заяву судовим збором у розмірі 1 921,00 грн., тому має право на відшкодування 672,35 грн. судового збору (35 % від суми заявлених вимог).

За подання апеляційної скарги позивач сплатив 2 881,50 грн., тому має право на відшкодування 1 008,53 грн. судового збору (35 % від суми заявлених вимог).

З огляду на зазначене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового у розмірі 1680,88 грн. (672,35 грн. + 1 008,53 грн.)

Керуючись ст.ст.141, 268, 367, 368, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд ,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргуАкціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 09 червня 2020 року в частині відмови у стягненні з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» заборгованості за процентами та штрафу, а також в частині стягнення судових витрат скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за процентами у розмірі 1 612,88 грн. та штраф у розмірі 1 540,89 грн.

Стягнути ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 680,88 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Судді: