Справа № 152/1281/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
13 січня 2021 року м. Шаргород
Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого судді - Мельник А.Г.
за участі секретаря судового засідання - Сербіної М.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження по суті цивільну справу
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Шаргородська міська рада Вінницької області
вимоги позивача: про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням
учасники справи:
позивач, відповідач та представник третьої особи в судове засідання не з`явилися;
негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:
І. Стислий виклад позиції позивача, відповідача та третьої особи.
1. Позивач 16 листопада 2020 року звернувся до суду з цим позовом та вказав, що являється єдиним власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1 . У зазначеному будинку зареєстровані та проживають: позивач, його дружина - ОСОБА_3 , донька позивача - ОСОБА_4 та онук позивача - ОСОБА_5 . Окрім того, в зазначеному будинку зареєстрований, але тривалий час не проживає колишній зять і чоловік доньки позивача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Останній з 2016 року не проживає в даному будинку, шлюб між ним та ОСОБА_4 розірвано Шаргородським районним судом 18 лютого 2020 року. З часу свого вибуття з належного позивачу будинку, відповідач добровільно не знімається з реєстрації. Зазначене створює позивачеві значні незручності та перешкоди у використанні власного будинку для проживання і отримання відповідних виплат, в тому числі субсидії, соціальної допомоги тощо. Позивач вважає, що відповідач втратив право на користування житловим приміщенням в його будинку і має бути знятий з реєстраційного обліку. Тому позивач проситьвизнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням у житловому будинку по АДРЕСА_1 (а.с.2-4).
2. На обґрунтування своїх вимог надав відомості про належність йому на праві приватної власності будинку АДРЕСА_1 , копію позовної заяви про розірвання шлюбу, копію заочного рішення про розірвання шлюбу, довідку про склад сім`ї.
3. Відповідач відзиву на позовну заяву на пропозицію суду не подав.
4. Від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Шаргородської міської ради Вінницької області, 10 грудня 2020 року до суду надійшла заява, в якій представник просить позов розглядати без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с.26).
5. Позивач в судове засідання не з`явився. Подав заяви про розгляд справи у його відсутність, просив позов задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.29, 32).
ІІ. Інші процесуальні дії у справі.
6. Ухвалою суду від 24 листопада 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 23 грудня 2020 року. Вказаною ухвалою суду відповідачеві запропоновано надати відзив на позовну заяву в строк до 15 грудня 2020 року, а також встановлено позивачу та відповідачу строк до 23 грудня 2020 року для подання відповіді на відзив та заперечень (а.с.17).
7. Копія позовної заяви з додатками були надіслані відповідачу за адресами, що вказані в позові. Згідно з поштовими повідомленнями, відповідач отримав вказані документи 2 грудня 2020 року (а.с.23, 25).
8. 23 грудня 2020 року, ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, розгляд справи відкладено на 13 січня 2021 року та вирішено здійснити виклик відповідача ОСОБА_2 на вищевказану дату шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України та шляхом направлення судових повісток за всіма відомими суду адресами (а.с.27).
9. Відповідно до оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце робити якої невідоме, розміщеного на офіційному веб-сайті судової влади України та поштових повідомлень, відповідача двічі належним чином повідомлено про розгляд даної справи у суді (а.с.23, 25, 31, 33, 34).
10. Таким чином, відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце його проведення, відзиву на позов не подавав. Відповідно до частини першої статті 281 ЦПК України 13 січня 2021 року судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи (а.с.35).
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.
11. Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 3 серпня 2020 року № 218735165, позивач є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 (а.с.8).
12. Згідно з копією позовної заяви дочка позивача - ОСОБА_4 зверталася до Шаргородського районного суду Вінницької області з позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 (а.с.9).
13. Відповідно до копії заочного рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 18 лютого 2020 року справа № 152/1498/19, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.10-12).
14. Згідно з довідкою виконавчого комітету Шаргородської міської ради Вінницької області від 23 липня 2020 року №1750 ОСОБА_2 зареєстрований по АДРЕСА_1 (а.с.13).
15. Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування належним позивачу житловим будинком. Підставою позову є неможливість позивача здійснювати в повній мірі своє право власності на належний йому будинок, а також правові норми Цивільного та Житлового кодексів України, на які посилається позивач в підтвердження своїх вимог.
ІV. Оцінка Суду.
А. Загальні принципи регулювання спірних правовідносин.
16. Згідно з частиною першою статті 319 ЦК України, власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
17. Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
18. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
19. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
20. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
21. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.
22. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
23. За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
24. Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
25. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
26. Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік.
27. Верховний Суд зазначив, що при вирішенні справ, щодо наявності передбачених законом підстав для виселення особи чи визнання такою, що втратила право користування, що по суті буде мати наслідком виселення, виходячи із принципу верховенства права, суд повинен у кожній конкретній справі з`ясувати, чи є втручання у право особи на повагу до її житла не лише законним, й «необхідним у демократичному суспільстві». Інакше кажучи, воно має відповідати «нагальній суспільній необхідності», зокрема бути співрозмірним із переслідуваною законною метою.
Б. Вирішення позовних вимог по суті.
28. Відповідач свого часу вселився до будинку по АДРЕСА_1 в якості члена сім`ї власника житлового будинку, а саме в якості його зятя, і набув право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом.
29. Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.
30. Відповідач спільним побутом із позивачем не пов`язаний, його фактичне місцезнаходження наразі невідоме, за адресою АДРЕСА_2 проживають його батьки. Тобто в даному випадку визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що належить позивачу, не призведе до позбавлення його єдиного житла, а тому його право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України.
31. Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
В. Загальні висновки Суду.
33. Надані позивачем докази, Суд визнає належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку, передбаченому законом, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а в своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
34. Враховуючи, що позивач є власником будинку на підставі договору купівлі-продажу, а відповідач в цьому будинку фактично не проживає понад рік і його реєстрація в будинку перешкоджає реалізації права власності позивача, то відповідача слід визнати таким, що втратив право користування цим жилим приміщенням.
35. Відповідно до пункту 26 Правил реєстрації місця проживання, які затверджені постановою КМУ від 2 березня 2016 року №207, рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання.
V. Розподіл судових витрат.
36. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
37. На підставі викладеного, суд вважає, що судові витрати у виді судового збору в сумі 840,80 грн (а.с.1) слід стягнути з відповідача на користь позивача.
З цих підстав, керуючись
статтями 12, 13, 77, 78, 141, 223, 263, 264, 265, 279, 280, 281, 282 ЦПК України, на підставі статей 16, 317, 319, 321, 383, 391, 405, 406 ЦК України, статті 156 ЖК УРСР, Суд, -
1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Шаргородська міська рада Вінницької області) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.
2. Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташоване по АДРЕСА_1 .
3. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідач може подати заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня отримання копії заочного рішення.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шаргородський районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Ім`я (найменування) сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, паспорт серії НОМЕР_1 , ід.№ НОМЕР_2 , мешканець АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, паспорт серії НОМЕР_3 , ід.№ НОМЕР_4 , останнє відоме зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , останнє відоме фактичне місце проживання АДРЕСА_2 .

Третя особа: Шаргородська міська рада Вінницької області, місцезнаходження: вул. Поштова, 13 м. Шаргород Вінницької області, .

Головуючий суддя Андрея МЕЛЬНИК