Справа № 204/2991/21
Провадження № 2/932/1988/21
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 жовтня 2021 року м.Дніпро
Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська
в складі: головуючого-судді: Цитульського В.І.,
за участю секретаря: Мудраченко Д.О.,
позивача: ОСОБА_1 ,
відповідача: ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -
23 квітня 2021 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування якого зазначив, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27.11.2009 року по справі №2-2501/209 стягнуто з нього, аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш, ніж 30 % прожиткового мінімуму. 04 вересня 2015 року він уклав шлюб із ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася донька - ОСОБА_5 . 24 лютого 2021 року рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська по справі 204/8336/20 шлюб між ними розірвано та стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 09.12.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того зазначає, що його мати хвора на цукровий діабет II типу середнього ступеня тяжкості, має інші супутні захворювання такі як дифузний кардіосклероз, гіпертонічну хворобу II ст, у зв`язку із чим вона постійно потребує його матеріальної допомоги та догляду.
З урахуванням зазначеного, позивач просить зменшити розмір аліментів, утримуваних з нього за рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27.11.2009 року, до 1/6 частини заробітної плати.
Позивач у судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги наполягав на їх задоволенні, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.
Відповідач у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог, зазначила, що батько ніяк не цікавиться життям сина, не знає нічого про його життя та хвороби.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.
Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2009 року у справі № 2-2502/2009 з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання його неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму, починаючи з 03 серпня 2009 року і до його повноліття.

04 вересня 2015 року позивач ОСОБА_1 вдруге уклав шлюб з ОСОБА_6 свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.11)

Від даного шлюбу у позивача народилася донька ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 свідоцтво серії НОМЕР_2 (а.с.12)

24 лютого 2021 року рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська по справі 204/8336/20 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 розірвано та стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 09.12.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.13-15)

Позивач зазначає, що на його утриманні перебуває також мати, що є пенсіонеркою, хворіє на цукровий діабет ІІ типу середнього ступеню тяжкості та інші супутні захворювання, на підтвердження чого надає медичні довідки (а.с.16-19). З даних довідок встановлено, що остання перебуває на Д-обліку у ендокринолога з 2002 року з діагнозом «Цукровий діабет».

Суд вважає вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1959 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікованою Україною 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч.1ст.192 СК України(зміна розміру аліментів) розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідност.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно дост.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно дост.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Згідно зі статтями12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановленихст.82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, на підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що він вдруге уклав шлюб та у шлюбі народилася дитина, на утримання якої він також сплачує аліменти.

Суд зауважує, що укладаючи шлюб та утворюючи сім`ю, відповідач повинен був усвідомлювати, що на нього покладається обов`язок дбати про таку сім`ю, матеріально її забезпечувати. Невжиття відповідачем активних заходів до поліпшення свого працевлаштування, байдуже ставлення до свого матеріального становища не являється достатньою підставою для висновку про його неспроможність сплачувати аліменти у відповідному розмірі. Крім того, при ухваленні рішення про стягнення аліментів на утримання другої дитини, було враховано наявність у позивача дитини на яку утримуються аліменти з його доходу у розмірі 1/4 частини його доходу, а також враховано перебування на утриманні хворої матері.

Разом з тим, слід зазначити, що на момент ухвалення рішення від 27.11.2009 про стягнення аліментів на утримання першої дитини позивача, його мати вже хворіла на цукровий діабет та перебувала на обліку у лікарів, що свідчить про незмінність майнового стану позивача.

Крім того, сам по собі факт зміни майнового стану позивача не може бути підставою зміни розміру аліментів у сторону їх зменшення та має містити під собою об`єктивну основу.

Встановлення об`єктивних обставин зміни майнового стану в сторону погіршення та перевірка їх судом сприяє дотриманню зобов`язання матеріальної відповідальності та фінансової дисципліни платника аліментів, усунення свавільних дій особи відносно умисного зменшення чи приховування майнового стану платника аліментів, забезпечення дотримання справедливого та співмірного балансу майнових інтересів платника та отримувача аліментів, тоді як позивачем до суду не надано доказів того, що зміна майнового стану позивача спричинена наявністю саме непереборних, не залежних від позивача об`єктивних обставин та не надано доказів того, чи взагалі мало місце така зміна майнового стану.

При цьому суд враховує, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей.

Враховуючи обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, а тому розмір стягуваних аліментів за рішенням не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України.

Аналізуючи надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено підстав для задоволення позову, передбаченихст.192 СК України.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, а тому відмовляє в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.1-18,76,77,81,95,141,228,229,235,241,244,245,258,259,263 - 265,268,354 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Пунктом 15.5 Перехідних положень ЦПК Українипередбачено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення суду проголошений 08.10.2021 о 08:05 год.

Суддя: В.І.Цитульський