Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" липня 2021 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Маслак В.П.,

за участю секретаря судового засідання Рабчинській Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2020р. ОСОБА_1 звернулась з позовною заявою до суду, в якій просила:

- розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем;

- малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити на подальше проживання з матір`ю.

В обґрунтування вимог зазначила, що з 06.03.2015р. сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. В шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 . Спільне життя з відповідачем не склалося. На даний час сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Подальше збереження сім"ї є неможливим. Відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу.

Позивач в засіданні суду не з`явилась. В заяві від 23.12.2020р. (а.с.10) просила розгляд справи здійснювати у її відсутність, позовні вимоги підтримала.

Відповідач в заяві від 24.03.2021р. просив розгляд справи здійснювати у його відсутність, Позов визнав повністю та не заперечував щодо залишення малолітнього сина на подальше проживання з позивачем (а.с.15).

Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.209 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06.03.2015р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, про що складено відповідний актовий запис №376 (а.с.2).

Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.

За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість.

Відповідно до ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу.

З урахуванням обставин справи, позицій сторін щодо недоцільності збереження шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу.

Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.3).

В позові ОСОБА_1 вказала про те, що між сторонами немає спору щодо визначення місця проживання дитини.

В заяві від 24.03.2021р. відповідач не заперечував щодо залишення малолітнього сина на подальше проживання з позивачем.

Згідно із вимогами ст.157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Зі змістом ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

В справі, що розглядається, сторони фактично дійшли згоди щодо того з ким із них буде проживати малолітня дитини, тому суд вважає можливим залишити дитину на подальше проживання з матір`ю.

Згідно з ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 840,80 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 133, 141, 223, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Розірвати шлюб між громадянами України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 06.03.2015р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, про що складено відповідний актовий запис №376.

Малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити на проживання з матір`ю ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Корольовський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Головуючий суддя В. П. Маслак