Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.01.2021 Справа №607/27139/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Вийванко О. М.

за участю секретаря с/з Хримко У. А.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду заяву представника відповідачів про ухвалення додатково рішення суду у цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Товариства з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації», приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Серкізовська Тетяна Леонідівна, приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Жовнір Івана Теодоровича про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, договорів купівлі - продажу, -

В С Т А Н О В И В :

Рішенням суду від 18.12.2020, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Товариства з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації», приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Серкізовська Тетяна Леонідівна, приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Жовнір Івана Теодоровича про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, договорів купівлі - продажу.

Представник відповідачів звернувся із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про судові витрати та стягнення з позивача в користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 судових витрат в розмірі 12 140,00 грн.

Представник позивача подав заперечення на клопотання про стягнення судових витрат, посилаючись на те, що відповідачами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не подавалися попередні розрахунки сум судових витрат, а також від імені усіх відповідачів брав участь один представник, що є необґрунтованими та безпідставними, а тому просить відмовити у задоволенні клопотання.

Позивач, відповідачі, третя особа та їх представники в судове засідання не з`явилися, з невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 270 ЦПК України, суд вважає за можливим ухвалити додаткове рішення без участі учасників справи.

Частиною першою статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи заяви представника відповідачів про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача на користь відповідачів витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи, заперечення представника позивача, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви з наступних підстав.

Головне значення додаткового рішення полягає в забезпеченні повного та всебічного розгляду справи шляхом процесуального виправлення недоліків, допущених судом унаслідок неналежного виконання вимог частини 1 статті 264 ЦПК України.

Відповідно до частин 1 і 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі: 1) на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положення пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

Частиною 1 статті 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (ч. 2 ст. 134 ЦПК України).

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування витрат на правову допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару успіху, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З огляду на зазначене, слід виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи.

Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19.

Правничу допомогу відповідачам надала адвокат, яка діяла на підставі договорів про надання правової допомоги з ОСОБА_2 від 24 грудня 2019 року, з ОСОБА_3 від 28 січня 2020 року, з ОСОБА_4 від 18 червня 2020 року.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в суді з відповідачами подано додатки №1 до договорів про надання правової допомоги «Тарифи для визначення вартості надання правової допомоги, акти про надання правової допомоги за договорами про надання правової допомоги від 21.12.2020, квитанція про оплату ОСОБА_2 на суму 7140,00 грн., квитанція про оплату ОСОБА_4 на суму 2 500,00 грн., квитанція про оплату ОСОБА_3 на суму 2 500,00 грн.

В матеріалах справи наявний попередній (орієнтований) розрахунок витрат зазначений у відзиві на позов поданий ОСОБА_2 від 30 січня 2020 року на суму 9 140,00 грн.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не подали відзив на позов та попереднього розрахунку суми судових витрат, а тому суд вважає, слід відмовитиу відшкодуванні понесених витрат на професійну правову допомогу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Суд, вирішуючи питання про розподіл витрат, понесених ОСОБА_2 на професійну правову допомогу, взявши до уваги умови договору про надання правової допомоги, попередній (орієнтований) розрахунок витрат, додаток №1 до договору про надання правової допомоги «Тарифи для визначення вартості надання правової допомоги», акт про надання правової допомоги за договорами про надання правової допомоги від 21.12.2020, квитанція про оплату ОСОБА_2 на суму 7140,00 грн., дійшов висновку про те, що визначений відповідачем розмір витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді (7140,00 грн.) є завищеним, витрати у зазначеній сумі не можна визнати належним чином обґрунтованими та дійсно понесеними у зв`язку із наданням необхідної за обставин цієї справи правової допомоги.

Враховуючи складність справи, необхідність надання адвокатом відповідача послуг під час розгляду справи в суді, встановлення судом, що ОСОБА_2 , не мала права відчужувати спірне спадкове майно і позивач обрав неефективний спосіб захисту, необхідність дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, пов`язаність цих витрат із розглядом справи, взявши до уваги, виконанні роботи, зокрема, суд не приймає до уваги складання документів (клопотання про зупинення провадження), і враховуючи, що представник позивача заперечує проти розмір витрат на правову допомогу, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат та стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

Частиною 5 статті 270 ЦПК України, додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 19, 131- 141, 270, 352-354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 на відшкодування витрат пов`язаних з розглядом справи в розмірі 5 000,00 грн. (п`ять тисяч гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідачі: ОСОБА_2 , місце проживання: с. Мильне Зборівського району Тернопільської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації», місцезнаходження: вул. За Рудкою, 35 м. Тернопіль.

Приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Серкізовська Тетяна Леонідівна, місцезнаходження: вул. Микулинецька, 3а, оф. 212, м. Тернопіль.

Приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Жовнір Івана Теодоровича, місцезнаходження: бульвар Т. Шевченка, 18/3, м. Тернопіль.

Повний текст додаткового рішення суду складено та підписано 11 січня 2021 року.

Головуючий суддяО. М. Вийванко