№336/2438/21
н/п. 2/336/2513/2021
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 серпня 2021 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Боєва Є.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа: квартирно-експлуатаційний відділу м. Запоріжжя, ОСОБА_2 , про скасування протоколу №9 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 27.08.2009 року в частині знаття з квартирного обліку ОСОБА_1 ,
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом за яким просить визнати протиправними дії житлової комісії військової частини НОМЕР_1 щодо зняття його з квартирного обліку, скасувати протокол засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 №9 від 27.08.2008 року в частині зняття його з квартирного обліку та поновити на квартирному обліку.
Свої вимоги мотивував тим, що він проходив службу у ВЧ НОМЕР_1 на посаді начальника служби радіаційного, хімічного, біологічного захисту начальника служби екологічної безпеки частини. За час проходження військової служби його у складі сім`ї з трьох чоловік, а саме: позивач, його дружина (по справі третя особа), донька протоколом №1 від 25.01.1996 року включено до списку черги на отримання житлової площі. За час перебування в черзі на отримання житлової площі у позивача народився син.
20.05.2006 ОСОБА_1 виконавчим комітетом Запорізької міської ради видано ордер №64 на службове житлове приміщення, саме на квартиру площею 34,9 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Після отримання зазначеного ордеру дружина позивача, донька та син поселились у зазначеній квартирі на постійне проживання та проживають там по теперішній час.
Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 №122 від 25.06.2009 ОСОБА_1 виключено із списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 , всіх видів забезпечення та направлено для подальшого проходження військової служби до ВЧ НОМЕР_2 м. Дніпропетровська.
23.02.2021 позивач звернувся до ВЧ НОМЕР_1 з проханням надати йому інформацію про те чи перебуває він на теперішній час на обліку щодо отримання житла, надати інформацію щодо номеру в черзі на першочергове та позачергове отримання житла. З відповіді командира ВЧ НОМЕР_1 від 09.03.2021 ОСОБА_1 стало відомо, що протоколом №9 засідання житлової комісії ВЧ НОМЕР_1 від 27.08.2009 року його знято з квартирного обліку у складі 4 особи. Підставою зняття позивача з квартирного обліку у м. Запоріжжя стало те, що його переведено до іншого місця служби в м. Дніпропетровськ. Позивач вказує, що він має понад 20 ороків вислуги, за новим місцем проходження служби на облік потребуючих поліпшення житлового умов не став, іншого житла не отримав, та станом на теперішній час іншого житла для постійного проживання не має.
На підставі викладеного позивач дії житлової комісії є протиправними, а протокол засідання №9 від 27.08.2009 таким, що порушує чинне законодавство України.
Ухвалою від 13.04.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам надано строк для надання відзиву та заперечення на відзив.
Відповідачу та третім особам копії ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви з додатками направлялися поштою, та були їм вручені, про що свідчать зворотні повідомлення, наявні в матеріалах справи.
27.05.2021 до суду від представника відповідача командира ВЧ НОМЕР_1 Качур Р. надійшла «заява-клопотання», в якій викладено прохання про надання додаткового часу для подання відзиву. Своє прохання відповідач обґрунтовує тим, що командування ВЧ НОМЕР_1 направило запит до третьої особи про надання інформації щодо постановки позивача на квартирний облік, знаходження його на обліку чи зняття з квартирного обліку тощо. Тому просить надати можливість надати відзив після отримання відповідачем вказаної інформації.
Станом на момент розгляду справи відзив подано не було.
Як визначає ст. 178 ЦПК України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.
У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Стаття 278 ЦПК України встановлює особливості подання заяв по суті справи у спрощеному позовному провадженні. Зокрема, відзив подається протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Стаття 44 ЦПК України наголошує на неприпустимості зловживання процесуальними правами.
Так, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства.
Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.
Оскільки на час розгляду справи відзив не був поданий, суд уважає, що клопотання про надання додаткового часу подано із метою затягування розгляду справи
Крім того, суд відмовляє у задоволенні заяви-клопотання відповідача про надання додаткового строку для подачі відзиву, оскільки згідно ч.ч.1, 5 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Оскільки відповідачем до суду відзиву подано не було, а також не було подано відповідної заяви про поновлення пропущеного строку із поважністю такого пропуску, суд приходить до переконання до відмову у задоволенні заяви-клопотання.

31.05.2021 до канцелярії суду надійшли пояснення третьої особи квартирно-експлуатаційний відділу за змістом яких представник просить відмовити у задоволенні позову, оскільки рішенням КЕВ м. Запоріжжя не суперечить діючому законодавству, підстави для визнання незаконним та скасування рішення відсутні. До пояснень надав інформаційну довідку, відповідно якої в КЕВ м. Запоріжжя станом на 01.05.2021 відсутня облікова справа підполковника запасу ОСОБА_1 . Підполковнику запасу ОСОБА_1 при переміщенні для подальшого проходження військової служби в інший населений пункт (м. Дніпро) була надана довідка №2648 від 23.12.2009 року про те, що він перебував на квартирному обліку в ВЧ НОМЕР_1 , а також довідка від 23.12.2009 року №2649 про те, що він утримує службову квартиру АДРЕСА_2 .
Визначений частиною третьою статті 279 ЦПК України строк для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив.
Крім того, від позивача 03.06.2021 року надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи. Однак він, не будучи обмеженим ніяким чином в реалізації цього права, із матеріалами справи не ознайомився, відтак за огляду на положення ст. 44 ЦПК України, суд вважає, що вказана заява повинна бути залишена без розгляду, як така, що подана з метою зловживання процесуальними правами.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Так судом з`ясовано, що відповідно до розрахунку вислугу років військовослужбовця на пенсію, виданого ТВП начальника відділу пенсійного забезпечення та державного обов`язкового особистого страхування військовослужбовців підполковника ОСОБА_3 , станом на 29.04.2008 вислуга ОСОБА_1 становить: загальна 21 рік 2 дні, календарна 19 років 8 місяців 28 днів, пільгова 1 рік 3 місяці 4 дні (а.с.19).
З 2010 року ОСОБА_1 є пенсіонером за вислугою років (а.с.9).
Під час проходження військової служби ОСОБА_1 був зарахований на квартирний облік з 03.02.1995 р. (а.с. 13).
20.05.2006 виконавчим комітетом Запорізької міської ради надано ордер на службове житлове приміщення №64 серія «С» ОСОБА_1 та його родині у складі із чотирьох осіб: ОСОБА_2 дружина, ОСОБА_4 донька, ОСОБА_5 син за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14).
На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_6 № 122 від 25.06.09 майор ОСОБА_1 , начальник групи радіаційного, хімічного, біологічного захисту начальник служби екологічної безпеки частини, вважається таким, що справи та посаду здав. З 25.06.2009 його виключено із списків особового складу частини, всіх видів забезпечення та правлено для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 м. Дніпропетровськ (а.с. 17).
Відповідно до витягу з протоколу №9 засідання житлової комісії ВЧ НОМЕР_1 27.08.2009 р. постановлено зняти з квартирного обліку загальна черга з 03.02.1995 року майора ОСОБА_1 , згідно витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 25.06.2009 року №122, який відбув для подальшого проходження служби до ВЧ НОМЕР_2 м. Дніпропетровськ (а.с.18).
Згідно з ч. 1ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею ч. 1ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст.12,81,82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню.

Згідно із ч.1, 2 ст.47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.
Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР (надалі ЖК), іншими законами, в порядку, визначеному КМУ.
Відповідно до ч.1 п.2 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства.

Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) та членам їх сімей, які проживають разом з ними, надається жиле приміщення, що має відповідати вимогам ст. 50 ЖК.
Як визначає ст. 34 ЖК, потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни:
1) забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному Радою Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок;
2) які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам;
3) які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв`язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім`ї. Перелік зазначених захворювань затверджується Міністерством охорони здоров`я Української РСР за погодженням з Українською республіканською радою професійних спілок;
4) які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів;
5) які проживають тривалий час за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності;
6) які проживають у гуртожитках.
За правилами, визначеними ст.ст. 36, 37 ЖК, облік громадян, що потребують поліпшення житлових умов, здійснюється, як правило, за місцем проживання у виконавчому комітеті районної, міської, районної у місті, селищної, сільської Ради народних депутатів. Облік потребуючих поліпшення житлових умов громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, що мають житловий фонд і ведуть житлове будівництво або беруть пайову участь у житловому будівництві, здійснюється за місцем роботи, а за їх бажанням також і за місцем проживання. Нарівні з ними беруться на облік громадяни, які залишили роботу на цих підприємствах, в установах, організаціях у зв`язку з виходом на пенсію.
Частиною 2 ст. 40 ЖК визначено, що громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках:
1) поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення;
1-1) одноразового одержання за їх бажанням від органів державної влади або органів місцевого самоврядування грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення у встановленому порядку;
2) виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту;
3) припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР;
4) засудження до позбавлення волі на строк понад шість місяців, заслання або вислання;
5) подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік.
Відповідно до ч.1 ст.12 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції станом на 27.08.2009) держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.
Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства.
Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання. Такі жилі приміщення надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби.
Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловим приміщенням, затвердженим Постановою КМУ №1081 від 03.08.2006, (в редакції станом на 27.08.2009) визначено, що:
22. Облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов (далі - облік), ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах.
26. Військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла.
30. Військовослужбовці знімаються з обліку у разі:
поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла;
засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження;
звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем;
подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік;
в інших випадках, передбачених законодавством.
Аналогічні положення містяться у п. 3.7, 3.12 Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, що затверджена наказом Міністра оборони України від 06.10.2006 N 577 у відповідній редакції.
Відтак, оскільки військовослужбовець був переміщений до нового місця служби в інший населений пункт, рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом засідання від 27.08.2009 № 9, відповідає приписам вимогам законодавства, чинного на час прийняття оскаржуваного рішення.
При вирішенні справи суд бере до уваги, що позивач не тільки не довів, а взагалі не обґрунтовує, яким чином оскаржуване рішення, перешкоджає реалізації його права на отримання жилого приміщення для постійного користування, як особі, що має вислугу військової служби 20 років і більше, адже за змістом позову він разом із сім`єю продовжує проживати у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову не знайшли свого підтвердження, відповідачем та третьою особою при винесенні оспорюваних рішень повністю дотримано норми законодавства, а також позивачем не надано належних доказів в обґрунтування своєї позиції, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.
За правилами ст. 141 ЦПК України суд залишає суму сплаченого судового збору запозивачем.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 141, 261, 264, 265, 354 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В:
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа квартирно-експлуатаційний відділу м. Запоріжжя, ОСОБА_2 , про скасування протоколу №9 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 27.08.2009 року в частині знаття з квартирного обліку ОСОБА_1 - відмовити.
Відповідно до ст. 265 ч. 5 ЦПК України зазначаються наступні відомості:
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач Військова частина НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 .

Третя особа - Квартирно-експлуатаційний відділ м. Запоріжжя, місцезнаходження: м. Запоріжжя, вул. Земського лікаря Лукашевича, 4, .

Третя особа - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.С. Боєв

03.08.21