Справа № 344/4970/21
Провадження № 2-о/344/71/21
У Х В А Л А

22 липня 2021 року місто Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Мелещенко Л.В., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про встановлення факту належності правовстановлюючих документів,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні суду перебуває вищезазначена цивільна справа.

Учасники справи у судове засідання не прибули, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Ознайомившись з матеріалами справи, суддя виходить з наступного.

Частиною першою статті 293 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до вимог частини третьої статті 294 Цивільного процесуального кодексу України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Нормами статей 175 та 177 Цивільного процесуального кодексу України встановлені вимоги до форми і змісту позовної заяви.

Відповідно до частини першої статті 175 Цивільного процесуального кодексу України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

У пункту 4 частини третьої статті 175 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

У заяві про встановлення факту належності правовстановлюючих документів заявник просить встановити факт, що прізвище у свідоцтві про одруження за № 114 від 20 квітня 1968 року, видане Коломийським міським бюро РАЦС, записано ОСОБА_3 та прізвище у свідоцтві про право власності на житло № НОМЕР_1 від 30 серпня 2002 року, виданим Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації на ім`я ОСОБА_1 , належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, заявник просить встановити не факт належності йому правовстановлюючих документів (свідоцтва про одруження, свідоцтва про право власності на житло), а факт належності прізвища, зазначеного у цих документах, що суперечить пункту 6 частини першої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України.

Тому заявнику потрібно визначити вимоги заяви відповідно до чинного законодавства.

Також до заяви додана копія свідоцтва про одруження, з якої неможливо прочитати зміст цього документа.

Враховуючи те, що підставою для звернення до суду з даною заявою стало невірне зазначення прізвища у свідоцтві про одруження, тому заявнику слід надати копію свідоцтва про одруження, з якої можливо прочитати зміст.

Згідно частини одинадцятої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Відповідно до частин першої-другої статті 185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин вважаю, що заяву слід залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення вищевказаних недоліків.

Спосіб усунення недоліків заяви полягає у поданні заяви у вигляді окремого документу з виправленими недоліками, зазначеними в наявній ухвалі суду, з копіями заяви відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, а також додання копії свідоцтва про одруження, з якої можливо прочитати зміст, відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 177, 187, 259-261, 294, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суддя -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про встановлення факту належності правовстановлюючих документів - залишити без руху, надавши заявнику строк п`ять днів з дня отримання копії даної ухвали для виправлення недоліків, вказаних у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити заявнику, що у випадку невиконання вимог даної ухвали, заява вважатиметься неподаною та буде йому повернута.

Копію ухвали направити для відома та виконання заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Мелещенко Л.В.