Справа № 153/354/21
Провадження № 22-ц/801/1388/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Швець Р. В.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Войтка Ю. Б.,

суддів Міхасішина І. В., Голоти Л. О.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «Акцент-Банк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 19 квітня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Швеця Р. В. в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності сторін,

у цивільній справі № 153/354/21 за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У березні 2021 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі АТ «Акцент-Банк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 22.08.2019 відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-банку з метою укладання кредитного договору №Б/Н та отримання кредитної картки. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-банку відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-Заява про приєднання до Умов і Правил надання Банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві.

У порушення умов договору ОСОБА_1 зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконує, що призвело до виникнення заборгованості станом на 31.01.2021 в розмірі 21 272 грн 54 коп., яка складається з: 14 994 грн 95 коп. заборгованості за кредитом; 6 277 грн 59 коп. заборгованості за відсотками. Добровільно сплатити заборгованість відповідач не бажає. Вважаючи свої права порушеними, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором, №Б/Н від 22.08.2019, станом на 31.01.2021 в розмірі 21 272 грн 54 коп., яка складається з: 14 994 грн 95 коп. заборгованості за кредитом; 6 277 грн 59 коп. заборгованості за відсотками, а також понесені судові витрати у справі в розмірі 2 270 грн.

Рішенням Ямпільського суду Вінницької області від 19 квітня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором №Б/Н від 22.08.2019, станом на 31.01.2021 у розмірі 14 994 (чотирнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто чотири) грн 95 коп. - заборгованості за кредитом.

Вирішено питання про розподіл судових витрат

У решті вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не доведено, що позичальник підписав документ, який би обумовлював порядок та умови нарахування і сплати таких платежів, як проценти. Разом з тим, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «А-Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, місцевий суд дійшов висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

В апеляційній скарзі позивач АТ «Акцент-Банк» просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що відсутні підстави для стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитом, чим допустив грубе порушення норм матеріального права та умов кредитного договору. Зокрема, відмовивши у стягненні відсотків за користування кредитними коштами, не врахував характер укладеного між сторонами спору договору та не взяв до уваги зміст підписаного відповідачем Паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка».

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача впродовж встановленого апеляційним судом строку не надходив.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7, частини першої статті 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що скарга підлягає до задоволення, з таких підстав.

Частинами першою третьою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Так, місцевим судом встановлено, що відповідно до копії Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 22.08.2019 між Акціонерним товариством «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір, шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг і тарифами, правилами користування основними умовами обслуговування і кредитування складають між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №SAMABWFC9 від 22.08.2019, така заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором, станом на 31.01.2021, становить 21 272 грн 54 коп., яка складається з: 14 994 грн 95 коп. заборгованості за кредитом; 6 277 грн 59 коп. заборгованості за відсотками.

Як встановлено із матеріалів справи, зокрема із Анкети-заяви позичальника від 22.08.2019, в ній відсутні умови щодо строку дії кредитного ліміту, його розміру, відсоткової ставки, порядку погашення заборгованості, а також про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафу) за порушення зобов`язання, прострочення його виконання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Також, судом взято до уваги, що АТ «А-Банк» до позовної заяви додано паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», який містить умови договору про застосування процентної ставки при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, в тому числі для картки, яку отримав відповідач. Проте вказаний паспорт споживчого кредиту не підписаний відповідачем та не містить відомостей про те, що він стосується саме договору б/н, укладеного 22.08.2019 між АТ «А-Банк» та ОСОБА_1 .

За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів, подані банком Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», а також тарифи користування кредитною карткою «Зелена» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Разом з тим, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «А-Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд першої інстанції вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Отже з відповідача стягненню підлягає лише заборгованість за тілом кредиту станом на станом на 31.01.2021 у розмірі 14 994 грн 95 коп.

Перевіряючи рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції допущено неповноту з`ясування обставин справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права в частині вирішення позовних вимог про стягнення процентів, з огляду на наступне.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Між сторонами у справі виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов?язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв?язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

З урахуванням встановлених у справі обставин та наведених норм права, судом першої інстанції зроблено висновок про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача кредитних коштів за тілом кредиту, і в цій частині рішення суду сторонами не оскаржується, тоді як згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно в цій частині законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції не є предметом перевірки.

Щодо заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитом, то висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог є помилковим, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, що сторонами підписано анкету-заяву від 22.08.2019, позивачем подано паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», який 22.08.2019 підписаний відповідачем і який містить погоджену між сторонами процентну ставку, а також процентну ставку за порушення зобов`язання, тобто відсоткову ставку з нарахування відсотків за простроченим тілом кредиту.

Щодо підтвердження розміру погоджених сторонами відсотків відповідно до паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», підписаного електронним підписом відповідача, то слід зазначити, що норми статей 204, 628, 639 ЦК України не забороняють укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, а Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин сьомої, дванадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до укладеного у письмовій формі договору.

При цьому статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є, зокрема, використання електронного підпису, визначеного цим Законом одноразовим ідентифікатором.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (стаття третя зазначеного Закону).

Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором.

Встановивши наявність підстав для стягнення простроченого тіла кредиту, суд першої інстанції помилково вважав, що позивачем не доведено, що позичальник підписав документ, який би обумовлював порядок та умови нарахування і сплати таких платежів, як проценти.

Як вбачається з паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» в ньому викладена інформація стосовно фіксованої базової процентної ставки в розмірі 46,8% річних для картки "Універсальна" та в розмірі 44,4% річних для картки "Універсальна Gold"; а також щодо встановленої збільшеної відсоткової ставки на суму загальної заборгованості в розмірі 7,8% на місяць для картки "Універсальна» та в розмірі 7,4% на місяць для картки «Універсальна Gold», при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту.

Тобто, такі позовні вимоги банку як стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими за простроченим тілом кредиту ґрунтуються на підставах саме узгодженої між сторонами умови, викладеної у паспорті споживчого кредиту, в зв`язку з чим вимоги в частині стягнення заборгованості за процентами в розмірі 6 277,59 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Підписавши паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», позичальник відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодив такі умови кредитного договору, взявши на себе відповідні зобов`язання.

Вказане не враховано судом першої інстанцій під час вирішення питання щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованості по процентам, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ЦПК України учасники справи мають передбачені процесуальним законом права і обов`язки.

Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову.

У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків.

До аналогічного висновку дійшов суд в постанові Верховного Суду в постанові від 26.02.2020 у справі № 355/1091/17.

Згідно з нормами параграфу 1 Глави 5 «Докази та доказування» ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності, достатності.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпціїй щодо фактів.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що відповідач ОСОБА_1 був обізнаний з розглядом судом першої інстанції цієї справи, з рухом справи, отримував окремі процесуальні документи апеляційного суду, повідомлений належним чином про розгляд справи апеляційним судом, але жодним чином не висловив своєї позиції за вимогами до нього Банку про стягнення кредитної заборгованості, не заперечує наявної заборгованості, підписання анкети-заяви та паспорту споживчого кредиту, отримання у власне користування кредитних коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку та самої картки.

Відповідно до пункту 1, 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом та розподілу судових витрат необхідно скасувати та ухвалити нове судове рішення в цій частині про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованості за кредитним договором № Б/Н від 22.08.2019 станом на 31.01.2021, а саме: 6 277 грн 59 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом.

Беручи до уваги положення частини тринадцятої статті 141, підпункту в пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_1 слід стягнути на користь АТ «Акцент-Банк» суму сплаченого судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

постановив :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити.

Рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 19 квітня 2021 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, а також розподілу судових витрат - скасувати та ухвалити нове судове рішення в цій частині.

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № Б/Н від 22.08.2019 станом на 31.01.2021, а саме: 6 277 (шість тисяч двісті сімдесят сім) грн 59 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. та за подання апеляційної скарги в розмірі 3 450 (три тисячі чотириста п`ятдесят) грн.

В іншій частині рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 19 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 26 липня 2021 року.

Головуючий Ю. Б. Войтко

Судді: І. В. Міхасішин

Л. О. Голота