Справа № 431/4436/20
Провадження № 22-ц/810/595/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
25 жовтня 2021 року м. Сєвєродонецьк
Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Карташова О.Ю., Луганської В.М.,
за участю секретаря судового засідання Залюшного О.Г.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Старобільського районного суду Луганської області від 18 травня 2021 року, ухвалене судом у складі судді Кудрявцева І.В. в м. Старобільськ Луганської області,
за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,
Короткий зміст позовних вимог
У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, в обґрунтування якої зазначив, що з 19 листопада 2011 року він перебував у шлюбі з ОСОБА_2 . Від зареєстрованого шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивача та відповідача народилася донька ОСОБА_3 , про що в книзі реєстрації актів громадянського стану про народження ВДРАЦС Старобільського РУЮ у Луганській області зроблено відповідний актовий запис за № 134 від 22 березня 2016 року.
Старобільський районний суд Луганської області судовим наказом від 16 лютого 2018 року стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 січня 2018 року та до досягнення донькою повноліття.
10 серпня 2020 року рішенням Старобільського районного суду Луганської області з ОСОБА_1 на користь його непрацездатної матері ОСОБА_4 стягнуто додаткові витрати на її утримання у розмірі 3000 грн щомісячно.
ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні більше тижня, на лікування було потрачено значну суму коштів, позивачу довелося займати гроші в друзів, у результаті чого, його матеріальний стан значно погіршився.
Вважає, що зазначені вище обставини свідчать про зміну матеріального стану позивача, розмір доходів, що залишаються у останнього не достатньо для власного існування, а відповідно сплата аліментів у встановленому судом розмірі є неможливою.
Позивач просив суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього судовим наказом Старобільського районного суду Луганської області від 16 лютого 2018 року на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , з 1/4 до 1/6 частини всіх видів доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 18 травня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовлено.

Суд першої інстанції обґрунтував рішення тим, що позивачем не надано суду доказів про розмір його доходів на теперішній час та на час видачі судового наказу 16 лютого 2021 року про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Самі по собі факти виникнення у позивача після постановлення судового наказу боргового зобов`язання та зобов`язання сплати додаткових витрат на утримання матері не дають суду підстав дійти висновку про зміну матеріального стану позивача у такому ступеню, що унеможливлює сплату ним аліментів на утримання неповнолітньої дитини у встановленому раніше судовим наказом від 16 лютого 2018 року розмірі. Позивачем не надано жодного доказу про понесення ним витрат у зв`язку з проходженням лікування та про розмір таких витрат. Суд першої інстанції посилається на те, що з досліджених у судовому засіданні копії виписки та оригіналу медичної картки хворого ОСОБА_1 неможливо встановити, що стан здоров`я позивача з вересня 2020 року погіршився настільки, що не дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі, встановленому судовим наказом від 16 лютого 2018 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Старобільського районного суду Луганської області від 18 травня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив, що судом першої інстанції не прийнято до уваги та обставина, що аліменти на доньку з нього були стягнуті на підставі судового наказу, тобто при цьому розмір доходу та можливість стягнення саме в цьому розмірі, його обґрунтованість та відповідність об`єктивним обставинам, не встановлювались.

Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 10 серпня 2020 року з ОСОБА_1 стягнуто додаткові витрати на батьків у розмірі 3000 грн щомісячно, починаючи з 03 липня 2020 року. На підставі вказаного рішення державним виконавцем Старобільського РВ ДВС відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа.

ОСОБА_1 посилається на те, що відповідно докопії виписки з медичної картки хворого №3425/721 він перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні №1 КНП Старобільське РТМО з 18 вересня 2020 року по 25 вересня 2020 року з діагнозом: СКХ. Правобічний нефролітіаз. Конкремент за ходом правого сечоводу (відійшов). Правобічна ниркова колька (купірувана). Хронічний пієлонефрит в ст. нестійкої ремісії. ХНН 0 ст. Анамнез захворювання: у 2007 році оперований з приводу додаткової судини правої нирки. Погіршення 2 дні тому, 18 вересня 2020 року звернувся за меддопомогою, у період з 18 вересня 2020 року по 21 вересня 2020 року проведено обстеження та призначено лікування.

Позивач вважає, що всі ці документи є належними доказами зміни його матеріального стану та незадовільного стану здоров`я.

(2) Позиція інших учасників справи

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 29 червня 2021 року ОСОБА_2 роз`яснювалось право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначила, що позивач у апеляційній скарзі посилається на те, що його стан здоровая погіршився, а матеріальний стан змінився. При цьому ОСОБА_1 , щодо зміни його матеріального стану, посилається на рішення Старобільського районного суду Луганської області від 10 серпня 2020 року, яким з нього на користь його непрацездатної матері ОСОБА_4 , було стягнуто додаткові витрати на її утримання, в розмірі 3000 грн, щомісячно, однак ОСОБА_1 з таким рішенням суду був згоден та надав суду заяву, у якій у повному обсязі визнав позовні вимоги, в той час, як згідно розрахунку заборгованості про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 (виконавче провадження № 56447296) становила 26268,75 грн.

Крім того, позивач у судовому засіданні не довів суду які саме витрати склали в період лікування, не надав підтверджуючих документів, які б підтверджували ці витрати.

Позивач є підприємцем, і відповідно отримує доходи. ОСОБА_1 вказує на те, що у нього змінився, тобто погіршився матеріальний стан, при цьому не надає суду жодної інформації щодо його реального матеріального стану, на скільки він погіршився, розрахунки витрат.

ОСОБА_2 вважає, що доказів, які б стверджували вагомість обставин щодо зміни матеріального, сімейного стану позивача та погіршення його здоров`я, які б виникли у платника аліментів з часу призначення аліментів і на цей час, позивачем до суду не надано.

Учасники процесу в судове засідання не з`явилися про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином і в установленому законом порядку, та у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду доказів про розмір його доходу на теперішній час та на час видачі судового наказу 16 лютого 2018 року про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини, а самі по собі факти виникнення у позивача після постановлення судового наказу боргового зобов`язання та зобов`язання сплати додаткових витрат на утримання матері не дають суду підстав дійти висновку про зміну матеріального стану позивача у такому ступенюта не надано жодного доказу про понесення ним витрат у зв`язку з проходженням лікування, та про розмір таких витрат, з досліджених у судовому засіданні матеріалів справи неможливо встановити, що стан здоров`я позивача з вересня 2020 року погіршився настільки, що не дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі, встановленому судовим наказом 16 лютого 2018 року.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам закону та обставинам справи, з огляду на таке.

Згідно копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого 22 березня 2016 року відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Старобільського районного управління юстиції у Луганській області, ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьком є ОСОБА_1 , матір`ю ОСОБА_2 .

Судовим наказом Старобільського районного суду Луганської області від 16 лютого 2018 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 25 січня 2018 року і до повноліття дитини.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач, посилаючись на те, що після винесення Старобільським районним судом Луганської області судового наказу про стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , змінилось його матеріальне становище, оскільки рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 10 серпня 2020 року з нього на користь матері ОСОБА_4 стягнуті додаткові витрати на утримання у розмірі 3000 грн, та стан його здоров`я погіршився у зв`язку з чим, значну суму коштів потрачено на лікування, тому просив зменшити розмір аліментів, стягуваних з нього за судовим наказом Старобільського районного суду Луганської області від 16 лютого 2018 року з 1/4 частини до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків для дитини відповідного віку з моменту набрання рішення законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з істаттею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150,180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результати розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу (ст. 160 ЦПК України).

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 161 Цивільного процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано, в тому числі, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до ч. 7 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що у випадку видачі судового наказу, платник аліментів вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів ще й тоді, коли суд при видачі судового наказу не врахував всіх обставин, які мають значення для визначення розміру аліментів. Оскільки під час вирішення заяви про видачу судового наказу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України боржник не має процесуальної можливості подати заяву про скасування судового наказу або висловити свої аргументи та надати до суду свої докази, які можуть вплинути на вирішення судом питання про видачу свого наказу.

Проте,ОСОБА_1 після видачі 16 лютого 2018 року Старобільським районним судом Луганської області судового наказу не звертався до суду із позовом про зменшення розміру аліментів, в порядку передбаченому ч. 7 ст. 170 ЦПК України.

Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Судом встановлено, що рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 10 серпня 2020 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 додаткові витрати на батьків у розмірі 3 000 грн щомісячно, починаючи з 03 липня 2020 року.

Старшим державним виконавцем Старобільського РВ ДВС 28 вересня 2020 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа 2/431/645/20, виданого Старобільським районним судом Луганської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 додаткових витрат на батьків у розмірі 3 000 грн щомісячно, починаючи з 03 липня 2020 року, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження від 28 вересня 2020 року.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні №1 КНП Старобільське РТМО з 18 вересня 2020 року по 25 вересня 2020 року, повний діагноз: СКХ. Правобічний нефролітіаз. Конкремент за ходом правого сечоводу (відійшов). Правобічна ниркова колька (купірувана). Хронічний пієлонефрит в ст. нестійкої ремісії. ХНН 0 ст. Анамнез захворювання: у 2007 році оперований з приводу додаткової судини правої нирки.

Згідно розписки від 20 вересня 2020 року ОСОБА_1 взяв у ОСОБА_6 в борг 25 000 грн, які зобов`язався повернути протягом 10 місяців, щомісячно сплачувати по 2 500 грн до повного погашення боргу до 20 липня 2021 року.

Посилання позивача на те, що на лікування довелося займати гроші, що підтверджується розпискою від 20 вересня 2020 року не заслуговує на увагу, оскільки із тексту наданої позивачем розписки не вбачається, що кошти бралися ОСОБА_1 саме для лікування.

Відповідно до частини 1 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 12, частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, при з`ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, що мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).

За змістом ст. ст. 77, 78 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивачем, як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, не наданодостатніх та допустимих доказів, зміни як матеріального стану, так і погіршення стану здоров`я, що не дозволяє позивачу сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі, встановленому судовим наказом від 16 лютого 2018 року,як це передбачено ст. 81 ЦПК України і є процесуальним обов`язком, суд же згідно ст. 13 ЦПК України розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем як не підтверджено зміну матеріального стану, так и ненадано жодного доказу про понесені витрати у зв`язку з проходженням лікування, а наявність рішення суду яким стягнуто витрати на утримання матері, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Слід зауважити, що зменшення розміру аліментів у зв`язку тим, що рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 10 серпня 2020 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 додаткові витрати на батьків у розмірі 3 000 грн щомісячно, без доведення змін його майнового стану, не буде спрямовано на належне забезпечення доньки ОСОБА_5 , та суперечитиме її інтересам.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, вже були досліджені судом першої інстанції та отримали належну правову оцінку, нових доводів або доказів, які б давали підстави для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права скаржником не надано.

Щодо суті апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Щодо судових витрат

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Старобільського районного суду Луганської області від 18 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді О.Ю. Карташов

В.М. Луганська