Справа №932/6074/21
Провадження №2/932/2613/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2021 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Лукінової К.С.,

за участю секретаря судового засідання Киричок Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Акціонерне товариство «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 131849,40 грн., а також просив стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 22.11.2019 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ОСОБА_1 підписано заяву-згоду №1143795 на укладення Універсального договору банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб. 22.11.2019 між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та відповідачем укладено договір банківського рахунку та надання додаткових послуг №РКО-114395/22112019/0449. На підставі цього договору банк здійснює обслуговування поточного рахунку клієнта. Клієнт зазначеною заявою підтвердив, що перед поданням цієї заяви ознайомився та згодний з тарифами банку та умовами УДБО, що знаходяться на офіційному сайті банку та/або в установі банку. Також, клієнт зазначив, що має можливість та зобов`язається самостійно відстежувати всі зміни та доповнення, які будуть вноситися в УДБО. 22.11.2019 року між банком та клієнтом укладено кредитний договір №9243, згідно якого банком надано грошові кошти (кредит) в сумі 119200,00 грн. строком на 48 місяців, з оплатою процентів в розмірі - 0,001% річних за строкову заборгованість та в розмірі 56% річних - за прострочену заборгованість, щомісячна комісія за обслуговування кредиту складає: з 22.11.2019 по 21.12.2020 - 3% від суми кредиту, з 23.05.2021 по 22.08.2022 - 2,5% від суми кредиту, з 22.12.2020 по 21.12.2021 - 2,5% від суми кредиту, з 22.12.2021 по 21.12.2022 - 1,5% від суми кредиту, з 22.12.2022 по 22.11.2023 - 0,925% від суми кредиту. Платежі з погашенням заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування кредитом та щомісячної комісії за обслуговування кредиту здійснюється у вигляді щомісячних ануітетних платежів - обов`язкових платежів в сумі 4851,44 грн. Дата погашення та розмір обов`язкового платежу зазначається в графіку платежів, що викладений в розділу 4 договору. 15.05.2020 укладено Додаткова угода №1 до Кредитного договору, відповідно до якої проведена реструктуризація заборгованості шляхом збільшення строку кредитування до 65 місяців, встановлено щомісячну комісію на період 3 місяці з дати укладення додаткової угоди - 0,0001% від суми кредиту, а до закінчення договору - 1,99% від суми кредиту, ануітетний платіж складає 4252,60 щомісячно. Станом на момент направлення позовної заяви заборгованості по кредитному договору не погашена і станом на 26.04.2021 року складає загалом 131849,40 грн., з яких: 93626,00 грн. - заборгованість по строковому кредиту; 17504,95 грн. - заборгованість по простроченому кредиту; 0,09 - заборгованість по прострочених процентах; 20718,36 грн. - заборгованість по простроченій комісії. Отже, банк виконав умови кредитного договору та надав відповідачу кредитні кошти, однак відповідачем належним чином не виконувалися умови кредитного договору, несвоєчасно та не в повному обсязі здійснювалося погашення заборгованості.

Відповідач подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що позовні вимоги вона визнає частково та зазначає, що умовами кредитного договору їй було надано кредит в сумі 100000 грн., тоді як в позовній заяві зазначено, що їй було надано 119200,00 грн. Так, за умовами паспорту споживчого кредиту та умов кредитного договору їй було надано саме 100000,00 грн. кредитних коштів, а саме 19200 грн. - являли собою комісію банку за відкриття їй рахунку та надання кредиту. За таких обставин вона визнає лише те, що нею було сплачено в сумі 3576,00 грн.*4+718,80 грн. + 2857,20 грн. = 17880,00 грн. і яка мала б бути зарахована в погашення тіла кредиту. Тобто 100000,00 грн. - 17880,00 грн. = 82120,00 грн. Крім цього в рахунок погашення заборгованості за кредитом нею було сплачено: 1275,34 грн. + 1275,34 грн. + 1275,34 грн. + 494,24 грн. + 1499,88 грн. + 1499,88 грн. + 1499,88 грн. 50,00 грн. + 1275,34 грн. + 781,10 грн. = 10926,32 грн. Тобто 82120,00 грн. - 10926,32 грн. = 71193,68 грн. Вказані суми повністю підтверджуються наданими позивачем розрахунками та копіями договорів. Суми заборгованості за тілом кредиту вона визнає на суму 71193,68 грн. Крім цього вона визнає позовні вимоги про стягнення з неї 0,09 грн. - заборгованості по прострочених процентах. Позовні вимоги в сумі 20718,36 грн. - заборгованість по простроченій комісії вона не визнає в повному обсязі.

В судове засідання сторони не з`явилися, повідомлені про час, дату та місце судового засідання належним чином.

Представник позивача подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач в відзиві на позовну заяву просила розгляд справи проводити у її відсутності.

Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.11.2019 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ОСОБА_1 підписано заяву-згоду №1143795 на укладення Універсального договору банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб.

22.11.2019 між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ОСОБА_1 укладено договір банківського рахунку та надання додаткових послуг №РКО-114395/22112019/0449. На підставі цього договору банк здійснює обслуговування поточних рахунків, в тому числі операції за якими можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу, відкритих на ім`я клієнта, відповідно до умов, визначених в цьому договорі та УДБО.

22.11.2019 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №9243, згідно якого банком надано грошові кошти (кредит) в сумі 100000,00 грн. строком на 48 місяців, з оплатою процентів в розмірі - 0,001% річних за строкову заборгованість та в розмірі 56% річних - за прострочену заборгованість, щомісячна комісія за обслуговування кредиту складає: з 22.11.2019 по 21.12.2020 - 3% від суми кредиту, з 23.05.2021 по 22.08.2022 - 2,5% від суми кредиту, з 22.12.2020 по 21.12.2021 - 2,5% від суми кредиту, з 22.12.2021 по 21.12.2022 - 1,5% від суми кредиту, з 22.12.2022 по 22.11.2023 - 0,925% від суми кредиту. Платежі з погашенням заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування кредитом та щомісячної комісії за обслуговування кредиту здійснюється у вигляді щомісячних ануітетних платежів - обов`язкових платежів в сумі 4851,44 грн.

Крім того, 15.05.2020 укладено Додаткову угода №1 до Кредитного договору, відповідно до якої проведена реструктуризація заборгованості шляхом збільшення строку кредитування до 65 місяців, встановлено щомісячну комісію на період 3 місяці з дати укладення додаткової угоди - 0,0001% від суми кредиту, а до закінчення договору - 1,99% від суми кредиту, ануітетний платіж складає 4252,60 щомісячно.

Проте відповідач свої зобов`язання частково виконала, відповідачем сплачено в сумі 3576,00 грн.*4+718,80 грн. + 2857,20 грн. = 17880,00 грн. Крім цього в рахунок погашення заборгованості за кредитом відповідачем було сплачено: 1275,34 грн. + 1275,34 грн. + 1275,34 грн. + 494,24 грн. + 1499,88 грн. + 1499,88 грн. + 1499,88 грн. 50,00 грн. + 1275,34 грн. + 781,10 грн. = 10926,32 грн. Тобто 82120,00 грн. - 10926,32 грн. = 71193,68 грн., в результаті чого станом на 26.04.2021 року утворилась заборгованість за тілом кредиту у розмірі 71193,68 грн. та заборгованість по прострочених процентах у розмірі 0,09 грн.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Судом встановлено, що відповідач у кредитному договорі №9243 від 22.11.2019 року встановив щомісячну комісію за обслуговування кредиту. Позичальник сплачує заборгованість за кредитом, проценти за користування кредитом та щомісячної комісії за обслуговування кредиту у вигляді щомісячних ануітетних платежів.

Однак відповідно до частини 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Отже, має місце встановлення у положеннях даного кредитного договору оплатності послуг про надання інформації з приводу виконання кредитного договору, що прямо суперечить наведеним нормам Закону України «Про споживче кредитування» та є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог в частині нарахування комісії..

Крім того, за змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитись перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінюватим умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо в супереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Отже, несправедливим є положення договору про споживчий кредит щодо встановлення плати за обслуговування кредиту.

Наведене вище узгоджується із правовими висновками Верховного Суду під час розгляду справи №583/3343/19, провадження №61-22778ск19, висловленими в постанові від 01.04.2020 року.

Факт обізнаності позивача про свій обов`язок сплачувати комісію банку в момент укладення договору не спростовує протиправність відповідних положень кредитного договору та їх невідповідності вимогам частини 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування».

Як наслідок наявності в кредитному договорі в частині визначення плати за обслуговування кредитної заборгованості несправедливих умов, належить здійснити перерахунок здійснених з часу укладення вказаних договорів платежів та зарахувати сплачену відповідачем суму в рахунок погашення основного боргу по кредитному договору №9243 від 22.11.2019 року, що на думку суду, буде повністю відповідати нормам чинного законодавства та ст. 216 ЦК України.

Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України « Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом не включаються платежі з оплати товарів (робіт, послуг), які споживач зобов`язаний здійснити незалежно від того, чи правочин укладено з оплатою за рахунок власних коштів споживача чи за рахунок споживчого кредиту.

Відповідно до за ч. 5, 6 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів», забороняється примушувати споживача придбавати продукцію неналежної якості або непотрібного йому асортименту.

Нарахування комісії (плати за обслуговування кредитної заборгованості) є несправедливим, зокрема, тому, що ставить у нерівне відношення позичальника порівнюючи з банком у якому є структурні підрозділи та працівники, що покликані здійснювати обслуговування кредитної заборгованості виконуючи свої функціональні обов`язки.

За таких обставин кредитні договори в частині встановлення щомісячної комісії за фактичне управління кредитом слід визнати нікчемними.

Разом з тим, згідно положень статті 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 отримала кошти та користувалась ними, що підтверджується наданими розрахунками заборгованості.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року «Про захист прав споживачів»).

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Конституційний Суд України у Рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Згідно наданого розрахунку, який надав позивач і частково спростував відповідач, виникла заборгованість за тілом кредиту у розмірі 71193,68 грн. та заборгованість по прострочених процентах у розмірі 0,09 грн.

Таким чином, враховуючи викладене, позовні вимоги Акціонерного товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» підлягають частковому задоволенню, з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» підлягає стягненню заборгованість за кредитними договорами №9243 від 22.11.2019 року заборгованість за тілом кредиту у розмірі 71193,68 грн. та заборгованість по прострочених процентах у розмірі 0,09 грн.

У відповідності до ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача сплаченого судового збору, який у зв`язку з частковим задоволенням позову розраховується наступним чином: 71193,77 грн./ 131849,40 грн. х 2270,00 грн. = 1225,71 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 528, 530, 638, 1049, 1050, 1054 ЦК, ст. ст. 7, 8, 10, 12, 18, 77, 81, 247, 259, 263-265, 274-281 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» заборгованість за кредитними договорами №9243 від 22.11.2019 року заборгованість за тілом кредиту у розмірі 71193,68 грн. та заборгованість по прострочених процентах у розмірі 0,09 грн., що разом складає 71193,77 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1225,71 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1044,29 грн. покладаються на позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.С. Лукінова