Справа № 163/723/21
Провадження № 2/163/206/21
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( З А О Ч Н Е )

08 листопада 2021 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Чишія С.С.

з участю секретаря Костюк Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом АТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

АТ КБ "Приватбанк" (далі Банк) просить ухвалити рішення про стягнення з ОСОБА_1 18 411,86 гривень заборгованості по кредиту та судові витрати по справі в сумі 2 270,00 гривень.

Вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 звернувся в Банк з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав заяву без номера від 23 квітня 2008 року, якою підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та Правилами надання банківських послуг" та "Тарифами" складають між ним і Банком договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку та кредитного договору. Цього ж 23 квітня 2008 року відповідач підписав довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", чим підтвердив своє ознайомлення з фінансовими умовами кредитування за даним видом кредитної картки.

Відповідно до виявленого відповідачем бажання Банк відкрив йому картковий рахунок, видав кредитну картку та встановив початковий кредитний ліміт, який в подальшому був збільшений до 35 000,00 гривень, чим свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі.

Відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань умови договору належним чином не виконував, своєчасно грошові кошти на погашення кредиту не надавав, через що з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості станом на 28 лютого 2021 року у нього перед Банком утворилась заборгованість в загальній сумі 18 411,86 гривень, з них: по простроченому тілу кредиту 18 329,14 гривень, по прострочених відсотках 82,72 гривень.

Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 14 квітня 2021 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

У зв`язку з поверненням адресованого відповідачу поштового відправлення з копією вказаної ухвали та матеріалами позову без вручення за закінченням встановленого строку зберігання, ухвалою від 07 червня 2021 року судом постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В судове засідання сторони не з`явились.

Представник позивача у позовній заяві вказала про розгляд справи за її відсутності та висловила згоду на ухвалення заочного рішення.

Відповідач про розгляд справи по суті двічі належним чином був повідомлений шляхом публікації судового оголошення на офіційному сайті судової влади. Крім цього, про перебування на розгляді суду цього позову відповідач достовірно обізнаний, що підтверджується його власноручною заявою від 15 вересня 2021 року, у якій він розписався за отримання цього дня примірника матеріалів позову, вказав на погашення ним кредитної заборгованості в повному обсязі та просив відкласти призначене на 15 вересня 2021 року судове засідання на іншу дату з метою ознайомлення з матеріалами позову. Проте після цього відзиву на позовну заяву відповідач не подав, як і заяв чи клопотань щодо процедури судового розгляду, про причини неможливості розгляду справи за його відсутності не сповістив.

З огляду на викладене суд провів заочний розгляд позову відповідно до положень ст.ст.280, 281 ЦПК України.

Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини.

23 квітня 2008 року ОСОБА_1 як клієнт Банку підписав заяву, у якій вказано, що він ознайомився і згідний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами надання послуг (виконаних робіт), а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді; погодився із тим, що ця заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним і Банком договір про надання банківських послуг.

У заяві визначено такі умови кредитування: тип кредитного ліміту фінансовий, сума кредитного ліміту 500 гривень, базова процентна ставка 22,8% з розрахунку 360 днів у році; розмір комісії з кредитного обслуговування 1% від суми заборгованості, строк дії кредитного ліміту відповідає терміну дії картки, порядок погашення заборгованості щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості. Погашення заборгованості по кредитному ліміту може проводитися як шляхом внесення коштів на картку клієнта, так і списання Банком коштів з дебетної картки.

Підписом відповідача у заяві підтверджено отримання ним картки, за якою рахунок відкрито 14 квітня 2008 року, та отримання ПІН-конверта.

Цього ж дня відповідач також підписав довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" (далі Умови кредитування).

Умовами кредитування визначено:

- базову процентну ставку 1,9% в місяць (22,8% річних), що нараховується на залишок заборгованості з розрахунку 360 днів у році;

- розмір щомісячного платежу 7% від заборгованості, але не менше 50 гривень і не більше залишку заборгованості, який здійснюється до 25 числа кожного місяця, наступного за звітним;

- комісію за кредитне обслуговування (щомісячно) в розмірі 1% на залишок заборгованості, не погашеної упродовж пільгового періоду;

- комісію за зняття готівки в банкоматах і пунктах видачі Приватбанку в розмірі 3% від суми операції, в банкоматах інших банків України 3%+5 грн/1$, в іноземних банкоматах - 3%+15 грн/3$;

- пеню за несвоєчасне погашення заборгованості двох видів: 1) базова процентна ставка за договором/30, що нараховується за кожний день прострочення кредиту; 2) 1% від заборгованості, але не менше 10 гривень в місяць, що нараховується раз на місяць при наявності прострочення за кредитом або процентами 5 і більше днів на суму більше 50 гривень;

- штраф у разі порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 120 днів в розмірі 250 гривень + 5% від суми позову.

Згідно з довідкою Банку про видані кредитні картки відповідачу було видано всього чотири кредитні картки, з яких за вперше виданою карткою відкрито рахунок 14 квітня 2008 року, востаннє виданою 23 вересня 2020 року з терміном дії 07/24.

Відповідно до довідки Банку про зміну умов кредитування з 14 квітня 2008 року на кредитну картку відповідача був встановлений кредитний ліміт в сумі 21 600,00 гривень, з 25 червня 2008 року зменшений до 3 100,00 гривень, який в подальшому неодноразово змінювався як в сторону зменшення, так і збільшення, востаннє збільшений 06 квітня 2017 року до 35 000,00 гривень, а з 18 липня 2018 року зменшений до 0,00 гривень.

За змістом ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: … 3) сплата неустойки; …

У статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, за змістом вищенаведених законодавчих норм позивач має довести надання позичальнику грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, зокрема щодо розміру процентів за користування кредитом, відповідальності за порушення зобов`язання у вигляді пені та штрафу, а також порядку їх нарахування.

В якості доказів укладення з відповідачем кредитного договору Банк надав суду заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку, довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", копію Умов та Правил надання банківських послуг та підписану відповідачем інформаційну довідку про умови кредитування за кредитними картами різних видів.

В силу положень ст.634 ЦК України Банк вважає, що Умови та Правила надання батьківських послуг в Приватбанку є невід`ємною частиною укладеного із відповідачем кредитного договору.

За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (у цьому випадку АТ КБ "Приватбанк").

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст.633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Додані до позову Умови та Правила надання банківських послуг в Приватбанку не містять підпису відповідача, тому не можуть бути належним доказом, оскільки не свідчать про ознайомлення відповідача з цими Умовами та Правилами.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17-ц.

За таких обставин відсутні підстави вважати, що між сторонами укладений передбачений ст.634 ЦК України договір приєднання, а відтак відсутні підстави приймати в якості складової укладеного між сторонами кредитного договору додані до позову Умови та Правила надання банківських послуг.

Також суд не приймає до уваги надану Банком інформаційну довідку про умови кредитування за кредитними картами різних видів, оскільки вона підписана відповідачем 23 вересня 2020 року, тому відсутні підстави вважати, що вона стосується саме укладеного між сторонами договору від 23 квітня 2008 року.

До того ж ця довідка за своїм змістом є паспортом споживчого кредиту, який у відповідності до ст.9 Закону України "Про споживче кредитування" надається Банком споживачу саме до укладення договору про споживчий кредит, а не після його укладення.

У цій справі укладений між сторонами кредитний договір у відповідності до положень ст.ст.207, 626, 628, 1054 ЦК України становлять підписані відповідачем 23 квітня 2008 року заява та Умови кредитування.

У них сторони досягли згоди щодо відсоткової ставки за користування кредитним лімітом, терміну і розміру щомісячних платежів за кредитом, комісії за зняття готівкових коштів, пені за несвоєчасне погашення заборгованості, штрафу за порушення термінів платежів, строку кредитування.

Предметом позову у справі є кредитна заборгованість в загальній сумі 18 411,86 гривень.

Така сума заборгованості відображена у виписці по рахунках відповідача, з якої вбачається, що після проведеної востаннє 18 лютого 2021 року операції (погашення заборгованості в сумі 200,00 гривень) на кредитній картці відповідача наявний від`ємний залишок в сумі "18 411,86 гривень".

Із яких саме складових складається така заборгованість, відповідної інформації виписка не містить.

Відповідно до складених Банком у формі таблиць розрахунків заборгованості за періоди з 14.04.2008-31.05.2015, 01.06.2015-30.06.2019, 01.07.2019-28.02.2021 року заборгованість відповідача станом на 28 лютого 2021 року така:

- по поточному тілу кредиту 0,00 гривень;

- по простроченому тілу кредиту 18 329,14 гривень;

- по нарахованих відсотках 0,00 гривень;

- по прострочених відсотках 82,72 гривень;

- по відсотках відповідно до ст.625 ЦК України 0,00 гривень;

- по пені 0,00 гривень;

- по комісії 0,00 гривень;

- по штрафах 0,00 гривень.

Загальна сума заборгованості становить 18 411,86 гривень.

На підставі виписки по карткових рахунках відповідача за період з 14 квітня 2008 року по 18 лютого 2021 року судом встановлено таке:

- відповідачем використано (знято) кредитних коштів на загальну суму 61 388,26 гривень;

- за користування кредитом Банком нараховано відсотків на загальну суму 77 230,53 гривень;

- нараховано комісії на суму 712,81 гривень;

- нараховано пені 4 741,10 гривень;

- автоматично списано з рахунку відповідача в порядку службової операції 3,69 гривень.

- відповідачем погашено, у тому числі шляхом автоматичного списання Банком, кредитну заборгованість на загальну суму 125 664,53 гривень.

Обрахунок цих складових відповідає складеним Банком розрахункам і заявленій у позові загальній сумі заборгованості, виходячи із різниці між сумами доданків використаних кредитних коштів, нарахованих Банком процентів, комісії, пені, службової операції та суми погашення кредитної заборгованості ((61 388,26 + 77 230,53 + 712,81 + 4 741,10 + 3,69) - 125 664,53 = 18 411,86).

Однак суд не погоджується із таким проведеним Банком розрахунком заборгованості через встановлену невідповідність проведених нарахувань по відсотках із фактичними умовами кредитування, які були погоджені сторонами.

Так, у підписаних відповідачем заяві та Умовах кредитування від 23 квітня 2008 року визначена базова відсоткова ставка за користування кредитом на рівні 1,9% в місяць (22,8% річних), яка нараховується на залишок заборгованості станом на 25 число місяця, наступного за звітним.

Проте, як вбачається із банківської виписки по карткових рахунках відповідача та наданих Банком розрахунків заборгованості, починаючи з 01 серпня 2013 року Банк збільшив розмір відсоткової ставки до 2,5% в місяць (30,0% річних), з 01 вересня 2014 року до 2,9% в місяць (34,8 річних), з 01 квітня 2015 року до 3,6% (43,2% річних), з 01 червня 2015 року зменшив до 2,5% в місяць (30,0% річних), з 01 червня 2016 року збільшив до 3,6% (43,2% річних), з 01 серпня 2020 року зменшив до 3,5% (42,0% річних).

Наявності підстав для збільшення відсоткової ставки в односторонньому порядку Банком не доведено, виходячи з вище наведених висновків суду, відповідно до яких Умови та Правила надання банківських послуг в Банку не є складовою укладеного з відповідачем кредитного договору.

Підписані відповідачем заява та Умови кредитування не містять будь-яких даних про право Банку змінювати відсоткову ставку в односторонньому порядку, тому нарахування Банком відсотків за користування кредитними коштами у збільшеному розмірі на рівні 2,5%, 2,9%, 3,6%, 3,5% в місяць суперечить умовам кредитного договору.

Отже, починаючи з 01 серпня 2013 року Банк нараховував відсотки за користування кредитними коштами у більшому розмірі, ніж це передбачено кредитним договором.

При цьому із банківської виписки судом встановлено, що погашення нарахованих у збільшеному розмірі відсотків Банк регулярно здійснював шляхом автоматичного списання їх розміру за рахунок кредитних коштів відповідача, тим самим необґрунтовано збільшуючи заборгованість по тілу кредиту, на який в подальшому регулярно продовжував нараховувати відсотки у збільшеному розмірі, що підписаними сторонами умовами договору не передбачено.

У зв`язку із наведеним суд відхиляє поданий Банком розрахунок, та вважає за необхідно провести власний розрахунок заборгованості, виходячи з процентної ставки 1,9% в місяць (22,8% річних), яка нараховується на залишок заборгованості станом на 25 число місяця, наступного за звітним.

Так, згідно з випискою по рахунках відповідача станом на 01 серпня 2013 року (момент збільшення відсоткової ставки) кредитна заборгованість відповідача перед Банком відсутня. Натомість на рахунку відповідача наявні власні кошти в сумі 0,57 гривень.

У період з 01 серпня 2013 року по 18 лютого 2021 року:

- відповідач використав кредитних коштів на суму 45 498,65 гривень;

- Банк нарахував пені за прострочення зобов`язання на суму 4 741,10 гривень;

- відповідачем погашено, у тому числі шляхом автоматичного списання Банком, кредитну заборгованість на загальну суму 107 589,69 гривень.

Виходячи із щомісячного обрахунку знятих і погашених відповідачем кредитних коштів станом на 25 число місяця, розмір відсотків за користування кредитом за період з 01 серпня 2013 року по 18 лютого 2021 року за ставкою 1,9% в місяць становить 6 940,10 гривень.

Отже, враховуючи суму коштів, які відповідач ОСОБА_1 отримав та повернув у період з 01 серпня 2013 року по 18 лютого 2021 року, а також беручи до уваги вище встановлений розмір відсотків та нараховану Банком суму пені, суд дійшов висновку, що у відповідача відсутня заборгованість за кредитним договором без номера від 23 квітня 2008 року, оскільки внесені на картковий рахунок кошти перевищують суму заборгованості, виходячи з такого розрахунку:

45 498,65 (сума використаних відповідачем кредитних коштів) + 6 940,10 (сума відсотків за користування кредитом) + 4 741,10 (сума нарахованої Банком пені) 107 590,26 (сума повернутих відповідачем коштів + 0,57 гривень його власних коштів на рахунку станом на 01.08.2013).

При розгляді справи суд відповідно до вимог статей 10, 12, 13 ЦПК України керується принципом верховенства права та розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для вирішення справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.83 ЦПК України позивач повинен подати суду докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву.

За змістом ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, через ненадання позивачем належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів на умовах і в обсязі, що зазначені в позові, та наявності у нього заборгованості за цим договором по простроченому тілу кредиту в сумі 18 329,14 гривень та по прострочених відсотках в сумі 82,72 гривень суд дійшов висновку про недоведеність заявлених позовних вимог, тому у задоволенні позову відмовляє у повному обсязі.

У зв`язку з відмовою в позові понесені позивачем витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.259, 264, 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні позову АТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення 18 411 (вісімнадцяти тисяч чотириста одинадцять) гривень 86 копійок заборгованості за кредитним договором без номера від 23 квітня 2008 року відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте Любомльським районним судом за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному апеляційному порядку.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Найменування позивача АТ КБ "Приватбанк"; місце знаходження - вулиця Грушевського 1Д, місто Київ; .

Ім`я відповідача ОСОБА_1 ; місце проживання АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Головуючий : суддя С.С.Чишій