Справа № 754/8087/20
Провадження № 2/761/3601/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Бондар О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору підряду, стягнення невикористаного авансу, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

26.05.2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору підряду, стягнення невикористаного авансу, відшкодування матеріальної та моральної шкоди ухвалено рішення, яким позов ОСОБА_1 - задоволено частково - розірвано договір підряду, укладений 25.04.2020 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ;стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 не використаний аванс в розмірі 44 623,51 грн. та судовий збір в сумі 446,23 грн. В іншій частині заявлених вимог відмовлено.

Проте, як вбачається з тексту рішення, судом було не у повному обсязі вирішено питання про судові витрати, зокрема не вирішено питання розподілу судових витрат за позовну вимогу про розірвання договору підряду, а також стосовно заявлених позивачем до стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу адвоката.

За ініціативою суду було призначено засідання для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялись про час та місце слухання.

Від позивача надійшла заява, в якій вона просить справу розглядати без її участі.

Оскільки відповідно до положень ЦПК України неявка належним чином повідомлених сторін не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень в рішення суду, суд продовжив слухання справи у відсутність сторін.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається зі змісту рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 26.05.2021 року, яким було задоволено позовні вимоги в частині розірвання договору підряду, проте судом не було вирішено питання розподілу між сторонами судового збору у вказаній частині, а тому суд вважає за необхідне вирішити зазначене питання в додатковому рішенні.

Судом встановлено, що згідно квитанцій про сплату судового збору за подання позовної зави, які містяться в матеріалах даної справи, позивач сплатила судовий збір у тому числі за позовну вимогу немайнового характеру - про розірвання договору підряду у розмірі 840,80 грн., який було зараховано на відповідний рахунок суду.

Враховуючи те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26.05.2021 року було задоволено позовні вимоги в частині розірвання договору підряду, суд приходить до висновку, що у відповідності до норм статті 141 ЦПК України, в даному випадку, судовий збір у розмірі 840,80 грн. за позовну вимогу про розірвання договору підряду необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Стосовно заявлених позивачем до стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу адвоката суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу позивач надала:

- документ про сплату юридичних послуг за договором №24062012 на суму 600,00 грн..;

- попереднє визначення суми судових витрат;

- копію квитанції до прибуткового касового ордеру №01/10 від 08.10.2020 року відповідно до якої позивачем сплачено адвокату 1 000,00 грн. за договором про надання правової допомоги №148-1/20 від 08.10.2020 року;

- копію додаткової угоди №1 від 08.10.2020 року до договору про надання правової допомоги №148-1/20;

- копію договору про надання правової допомоги №148-1/20 від 08.10.2020 року;

- копію квитанції до прибуткового касового ордеру №01/10 від 31.01.2021 року відповідно до якої позивачем сплачено адвокату 1 500,00 грн. за договором про надання правової допомоги №148-1/20 від 08.10.2020 року.

Зі змісту договору про надання правової допомоги №148-1/20 від 08.10.2020 року, укладеного між ОСОБА_1 як замовником та адвокатом Семенюк Костянтином Володимировичем як виконавцем, вбачається, що в порядку та на умовах, визначених цим Договором, виконавець зобов`язаний надати замовнику правову допомогу - консультаційні та юридичні послуги щодо захисту прав та інтересів в будь-яких державних та недержавних установах, підприємствах та організаціях, в будь-яких судових інстанціях, в тому числі в суді загальної юрисдикції, в апеляційній інстанції, у Верховному суді України з питання оскарження виконавчого напису нотаріуса та у будь-яких інших справах.

Згідно з п.п. 4,1 4.2 договору про надання правової допомоги №148-1/20 від 08.10.2020 року послуги, передбачені цим договором виконавець надає замовнику за гонорар в розмірі вказаному у додаткові угоді. В ході виконання договору сторони можуть погодити додатковий (крім того, що вказаний у п. 4.1 даного договору) розмір та порядок виплати винагороди виконавця в разі успішної реалізації проекту.

Із додаткової угоди №1 від 08.10.2020 року до договору про надання правової допомоги №148-1/20 вбачається, що ОСОБА_1 як замовник та адвокат Семенюк Костянтин Володимирович як виконавець уклали додаткову угоду про те, що послуги, передбачені цим договором виконавець надає замовнику за гонорар у розмірі: за вивчення матеріалів справи та складання заяви про усунення недоліків щодо позовної заяви - 1 000,00 грн.

З урахуванням змісту наведених документів, суд приходить до висновку, що позивачем підтверджено фактично понесені витрати на оплату правничої допомоги адвоката у сумі 1000,00 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд не може взяти до уваги як доказ понесення витрат на правову допомогу квитанцію про сплату 600,00 грн. за Договором №24062012, оскільки суду не надано копію такого договору та судом не встановлено, що такі витрати були пов`язані з розглядом вказаної справи.

Крім того, суд не вбачає підстав для стягнення витрат на правову допомогу в сумі 1 500,00 грн. згідно з квитанцією від 31.01.2021 року, оскільки суду не надано копії Додаткової угоди про виконання роботи на вказану суму, як передбачено п.4.1 Договору про надання правової допомоги №148-1/20 від 08.10.2020 року.

Враховуючи часткове задоволення позову у даній справі, з огляду на умови договору про надання правової допомоги та додаткової угоди, а також докази щодо обсягу наданих адвокатом юридичних послуг, за відсутності клопотання відповідача про зменшення витрат позивача на оплату правничої допомоги адвоката, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу адвоката пропорційно задоволеним вимогам, що становить у розмірі 807,60 грн.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст.ст. 270, 353-355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок за позовну вимогу про розірвання договору підряду та витрати на правову допомогу в сумі 807,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Н.Г.Притула