Справа № 496/5454/20
Провадження № 2-о/496/51/21
У Х В А Л А

14 січня 2021 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Буран В.М., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавській області Управління державної реєстрації Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання фізичної особи безвісно відсутньою,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду із заявою про визнання ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 безвісно відсутнім, встановлення цього факту необхідно для усунення перешкод у виїзді їх дитини за кордон.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Вивчивши заяву та додані до неї матеріали, суд приходить до висновку про залишення її без руху так, як вона не відповідає вимогам ст. 175, 177 ЦПК України.

Так в порушення вимог п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позивачем не вказано: повне найменування (для юридичних осіб) заінтересованої особи; місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс заявника; номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі) заявника; відомі офіційні електронні адреси та адреси електронної пошти учасників, за наявності.

В порушення вимог п.7,8,10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачем не вказано:

- відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

- зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

- не підтвердили те, що ними не подано іншої заяви з тим самим предметом та з тих самих підстав.

В силу вимог ч. 1 ст. 305 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. В порушення зазначеної норми, ОСОБА_1 не вказала своєї адреси та доказів на підтвердження місця свого проживання, ні відомостей про останнє відоме місце проживання (перебування) ОСОБА_2 або місцезнаходження його майна, якщо такі відомості їй відомі.

У ч. 1 ст. 43 ЦК України визначено, що фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування).

При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Підставою для задоволення вимог про визнання особи безвісно відсутньою відповідно до статті 43 ЦК України є відсутність відомостей про місце її перебування протягом одного року саме у місці її постійного проживання, крім того, фактична відсутність відомостей про місце перебування особи не є безумовною підставою для визнання його безвісно відсутнім.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06 травня 2020 року, справа № 760/3112/16-ц.

Відповідно ст. 306 ЦК України, заява повинна містити обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи.

Предметом доказування в даній справі є: безвісна відсутність громадянина; вживання заявником заходів до розшуку особи; неможливість встановлення місця знаходження даної особи; наявність обставин, що загрожували смертю фізичної особи, яка пропала безвісті; наявність обставин, що дають підставу припустити її загибель від певного нещасного випадку; існування обставин, що дають підставу вважати, що особа може умисно ховатися: знаходитися в розшуку, не бажає виплачувати аліменти або виконувати інші рішення суду тощо; відсутність спору про право.

Однак, при викладенні обставин по справі, заявником не дотримано вимог п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, відповідно до яких, у заяві викладаються обставини, якими обґрунтовуються вимоги із зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, заявниця не надала жодних доказів, які б підтвердили факт намагання вийти на зв`язок з ОСОБА_2 , або фактів за якими заявниця прийшла до висновку щодо безвісної відсутності ОСОБА_2 , вживання заявником заходів до розшуку особи, шляхом звернення до правоохоронних органів та в результаті яких встановити місце його перебування неможливо (відповіді на запити, листи, довідки з органів внутрішніх справ тощо), що не відповідає вимогам ст. 306 ЦК України та не встановлює предмету доказування по справі.

В порушення п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, заявниця додала до заяви документи, що не визначенні переліком документів, що додаються до заяви (копія паспорту ОСОБА_2 ,, його ІПН); також не вказала, які докази, не можуть бути подані разом із заявою (за наявності); не зазначила щодо наявності у неї або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви, заявниця не додала до заяви копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості сторін, так в заяві відсутні додатки № 5, 6 (копія довідки з місця проживання та копія акту не проживання).

Частиною 2 т. 83 ЦПК України позивач або особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Згідно ч. ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Так, у відповідності ч. 1 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд також зазначає, що згідно з частинами 2, 4, 5 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

За вказаним нормативно-правовим актом, відмітка про засвідчення копії документа складається: зі слів «Згідно з оригіналом»; особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища; дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису.

Загальне оформлення заяви перешкоджає ефективному захисту прав та інтересів заявника.

Враховуючи викладене, для відкриття провадження по справі, необхідно усунути вказані недоліки.

Таким чином, згідно ч. ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, заява підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку для усунення її недоліків шляхом подачі виправленої заяви.

Керуючись ст. ст. 175-177, 185, 294 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавській області Управління державної реєстрації Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання фізичної особи безвісно відсутньою залишити без руху.

Надати 10-денний строк для усунення недоліків з дня отримання ухвали.

Роз`яснити, що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк заява вважається неподаною і повертається.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя Буран В.М.