Справа № 441/1425/19 Головуючий у 1 інстанції: Перетятько О.В.
Провадження № 22-ц/811/2080/20 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Савуляка Р.В., Шандри М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Городоцького районного суду Львівської області в складі судді Перетятько О.В. від 12 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та додаткових витрат на неповнолітню дитину, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 12 грудня 2019 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та додаткових витрат на неповнолітню дитину - задоволено частково.

Розірвано шлюб між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстровано 04.08.2015 р. у виконавчому комітеті Лапаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, актовий запис № 8.

Вирішено стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого на АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Бережанським РС УДМС України у Тернопільській області 27.06.2015 р., на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та проживаючої на АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Городоцьким РС ГУ ДМС України у Львівській області 08.09.2015 р., аліменти на утримання малолітнього сина: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі по 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн., щомісячно, починаючи з 12.08.2019 р. і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого на АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Бережанським РС УДМС України у Тернопільській області 27.06.2015 р., на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та проживаючої на АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Городоцьким РС ГУ ДМС України у Львівській області 08.09.2015 р., додаткові витрати, викликані особливими обставинами в розмірі 84 458 (вісімдесят чотири тисячі чотириста п`ятдесят вісім) грн. 50 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого на АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Бережанським РС УДМС України у Тернопільській області 27.06.2015 р., на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та проживаючої на АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Городоцьким РС ГУ ДМС України у Львівській області 08.09.2015 р., судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого на АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Бережанським РС УДМС України у Тернопільській області 27.06.2015 р., в користь держави 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. судового збору.

Допущено негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

В решті частині позовних вимог відмовлено.

Вказане рішенняоскаржив ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 .

В апеляційні скарзі просить скасувати заочне рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_4 , аліменти на утримання малолітнього сина: ОСОБА_5 , в розмірі по 2500 грн. щомісячно, починаючи з 12.08.2019 р. і до досягнення дитиною повноліття; стягнення з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_4 , додаткових витрат, викликаних особливими обставинами в розмірі 84458 грн. 50 коп.; стягнення з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь держави 1536 грн. 80 коп. судового збору, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_4 , аліменти на утриманням сина: ОСОБА_5 , в розмірі по 1779 грн., щомісячно починаючи з 12.08.2019 р. і до досягнення дитиною повноліття. В частині стягнення з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_4 , додаткових витрат, викликаних особливими обставинами в розмірі 84458 грн. 50 коп., відмовити повністю за недоведеністю цієї позовної вимоги.

Вважає рішення в оскаржуваній частині незаконним і таким, що підлягає скасуванню. Зазначає, що доводи позивачки, що відповідач зловживає спиртними напоями та наркотичними засобами, є відвертим наклепом на його довірителя з метою створити у суду негативне враження про нього в першу чергу як про людину. З матеріалів справи не вбачається, що відповідачка долучила до матеріалів справи будь-які належні докази, що засвідчують зловживання його довірителем спиртними напоями та наркотичними засобами. Вказує, що доводи позивачки, які викладені в позові, що з лютого 2017 року вона з довірителем спільно не проживає, в контексті викладених підстав розірвання шлюбу, слід приймати як припинення на її думку фактичних шлюбних відносин, хоч до травня 2019 року його довіритель це розумів по іншому. В такому випадку, заявляючи вимоги крім розірвання шлюбу про стягнення аліментів та додаткових витрат викликаних особливими обставинами, позивачка має довести документально на які потреби сина його довірителя і в яких сумах витрачалися кошти отримані від його довірителя в загальній сумі, що перевищує 7000 дол. США, якщо шлюб між ними був фактично припинений на її думку в лютому 2017 році. Звертає увагу, що у матеріалах справи відсутні будь-які медичні висновки лікарів України, щодо фактичного діагнозу поставленого синові відповідача та необхідність проведення такої чи іншої операції вже в липні 2019 року у Польщі. Також зазначає, що із рішення в даній справі не вбачається, якими саме документально встановленими обставинами керувався суд при визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з його довірителя в користь позивачки на утримання сина. До позовної заяви не додано жодного доказу з боку позивачки, який би доводив обставини передбачені ст. 182 СК України для обґрунтування суми аліментів, які вона просить стягнути з його довірителя на її користь. Також зазначає, що станом на 13.07.2019 року, як позивачка так і відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, а позовна заява в цій справі подана та зареєстрована в суді 12.08.2019 року. Вказує, що із рішення суд у даній справі не вбачається, а позовній заяві не зазначено та не доведено доказами, підстави чому вартість проведеної зі слів позивачки сину операції в Польщі, як додаткові витрати на дитину, в повному обсязі, повинен відшкодувати позивачці його довіритель в той час коли законодавець зазначає, що такий обов`язок батьки несуть спільно. Окрім того важливо встановити на які потреби позивачкою використано кошти в сумі 7700 дол. США, які вона отримала переказом у відповідача, вважаючи що шлюб у неї з відповідачем припинено в лютому 2017 року. Також звертає увагу, що ОСОБА_2 тимчасово проживає в Ізраїлі, постійною роботою не забезпечений, а відтак постійного грошового доходу немає. Несе значні витрати на проживання та харчування. На праві власності нерухомого та рухомого майна немає. А відтак вважає, що визначений оскаржуваним рішенням суду розмір аліментів в сумі 2500 грн., є безпідставно завищеним, враховуючи, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків, а також тієї обставини, що прожитковий мінімум на одну дитину до 6 років станом на 12.12.2019 року складав 1779 грн.

Відповідно до ст. 368, ч.2 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 128, 141, ч.1 ст. 2, ч.1 ст. 280, ч. 8 ст. 294 ЦПК України, ч.1 ст. 55, ч.ч. 3,4 ст.56, ч.1 ст. 112, ст.ст. 113, 180, 182, ч.3 ст. 181, ч.1 ст. 184, ч.1 ст. 185, ч.1 ст. 191 СК України, ч.1 ст. 15, ч. 6 ст. 15 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст.ст. 3,18 Конвенції про права дитини, постанову Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі №6-1296цс15, та задовольняючи частково позов, виходив з того, що згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 04.08.2015 р. у виконавчому комітеті Лапаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, актовий запис № 8 (а.с. 5), не підтримують подружніх стосунків з лютого 2017 року, разом не проживають, не ведуть спільного господарства, позивачка втратила до відповідача почуття любові та поваги, кожен з них живе власними інтересами, примирення між ними неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому згідно ст. 112 Сімейного кодексу України є всі підстави для розірвання шлюбу. Суд встановив, що позивачкою ОСОБА_3 заявлено вимогу про відновлення дошлюбного прізвища у справі, що розглядається в порядку позовного провадження. Однак, з огляду на те, що законодавством при розгляді цивільних справ у позовному провадженні про розірвання шлюбу не передбачено вирішення питань, що стосується зміни прізвища особи, яка бере участь у справі, на її вимогу, окрім справ, що розглядаються у порядку окремого провадження, а позивачкою не доведено факту порушення її прав у зв`язку з необхідністю відновлення її дошлюбного прізвища « ОСОБА_4 », суд вважав, що вимоги позивачки в частині відновлення її дошлюбного прізвища є передчасними, та тому в їх задоволенні відмовив. Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , довідки, виданої Суховільською сільською радою Городоцького району Львівської області, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає та зареєстрований з матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 , є на її утриманні. Суд встановив, що згідно копій інформаційної карти від 14.07.2019 р., рахунку-фактури від 08.07.2019 р., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 13.07.2019 року прооперовано в клініці «Warsaw Medical Center», у м. Варшава, Республіка Польща, вартість медичних послуг, сплачених ОСОБА_3 , не враховуючи витрат на переїзд, проживання та харчування складає 2950 євро, що в еквіваленті станом на день звернення до суду становить 84 458,50 грн., батько допомоги на утримання сина не дає, участі у додаткових витратах, пов`язаних із його лікуванням не бере. Суд зазначив, що відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, заяві представника позивачки, які знайшли своє підтвердження у процесі розгляду справи, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї стало не можливим, шлюб існує формально, що суперечить їх інтересам та інтересам їхньої малолітньої дитини, спору відносно місця проживання якої та щодо спільного майна у них не виникає. Крім того, оцінивши в сукупності представлені у справі докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивачки щодо стягнення аліментів на утримання дитини та додаткових витрат, є підставними та підлягають до задоволення, оскільки дитина проживає разом з нею, є на її утриманні, вона понесла додаткові витрати, пов`язані із лікуванням у сумі 2950 євро, що станом на день подачі позову до суду еквівалентно 84 458,50 грн., відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, участі у додаткових витратах, пов`язаних з лікуванням дитини, не брав, обґрунтованих заперечень по суті позову суду не надав, а отже, суд задовольнив позов частково. Окрім того, згідно ст. 141 ЦПК України суд стягнув з відповідача на користь позивачки 768 грн. 40 коп. судового збору.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, частина обставин, які суд вважав встановленими не доведені, а тому рішення суду підлягає частковому скасуванню.

12.08.2019 ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , у якому просила розірвати шлюб між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстровано 04.08.2015 р. у виконавчому комітеті Лапаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, актовий запис № 8; після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище ОСОБА_4 ; стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на її користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн., щомісячно з врахуванням індексації, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на її користь додаткові витрати на утримання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у сумі 84 458 (вісімдесят чотири тисячі чотириста п`ятдесят вісім) грн. 50 коп.; стягнути з ОСОБА_2 на її користь витрати на оплату судового збору.

Позовні вимоги мотивує тим, що шлюб з відповідачем є невдалим, мають протилежні погляди на подружнє життя, кожен з них живе окремим життям та власними інтересами, у них відсутнє взаємне почуття поваги та любові, відповідач зловживає алкоголем на наркотичними засобами, що стало причиною частих сварок та конфліктів. З лютого 2017 року сторони не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть, разом не проживають. Крім того, відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, кошти з часу окремого проживання від сім`ї на утримання сина не надає, офіційно не працевлаштований, однак має постійних дохід, пов`язаний із систематичними роботами за кордоном, інших утриманців не має, фізично здоровий, позивачці самій утримувати матеріально дитину важко, оскільки через малолітній вік та хворобливий стан сина, який потребує постійного догляду, працювати не може. Зазначила, що в червні 2019 року дитину прооперовано за межами території України, всю вартість медичних послуг, медикаментів, витрати на переїзд, проживання та харчування оплатила самостійно. З покликанням на наведене, просить позов задоволити.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У разі виїзду одного з батьків за кордон на постійне проживання у державу, з якою Україна не має договору про надання правової допомоги, аліменти стягуються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо після виконання аліментних зобов`язань згідно з частиною четвертою цієї статті один з батьків не виїхав на постійне проживання у державу, з якою Україна не має договорів про правову допомогу, та залишився або повернувся для постійного проживання в Україну, порядок стягнення аліментів з урахуванням сплаченої суми встановлюється законодавством. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, згідно з яким з одного із батьків стягуються аліменти, він виїжджає для постійного проживання у державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, з нього за рішенням суду до його виїзду за межі України може бути стягнуто аліменти за весь період до досягнення дитиною повноліття. Якщо після набрання законної сили рішенням суду про сплату аліментів за весь період до досягнення дитиною повноліття особа, з якої стягуються аліменти, продовжує постійно проживати в Україні або повертається в Україну для постійного проживання та змінюються обставини, які вплинули на визначення розміру аліментів, у судовому порядку може бути встановлено періодичне стягнення аліментів з урахуванням сплаченої суми. Якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога з урахуванням матеріального стану сім`ї, у якій виховується дитина. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги, її розмір визначається Кабінетом Міністрів України. Роботу щодо призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері усиновлення та захисту прав дітей. Суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Також, відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин 5 - 7 ст. 181 СК. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено у ст. 74 Закону "Про виконавче провадження", а також у статтях 194 - 197, 274 СК.

Також, окремо, відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Тобто, положеннями статей 180, 183-185, 193 СК України визначаються декілька способів виконання згаданого обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183, 184); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193).

Також, СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків.

Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина (ст. 141 СК України). При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Відповідно до змісту п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України№ 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у якій судом касаційної інстанції роз`яснено схожі правовідносини, до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Дана стаття СК України закріплює правило, відповідно до якого, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного стану сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягнення аліментів відповідно до ст. ст. 181, 182 СК. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково.

Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище сторін і дитини, наявність у сторін інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одного із батьків у твердій грошовій сумі.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами.

Як вбачається із матеріалів справи, оскаржуваним рішенням шлюб між сторонами розірвано. Рішення в цій частині не оскаржується.

За час шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_5 народився син ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Виконавчим комітетом Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області.

Згідно довідки про склад сім?ї або зареєстрованих у житловому приміщенні / будинку/осіб №1196 від 31.07.2019 року, виданої Суховільською сільською радою Городоцького району Львівської області, дитина сторін зареєстрована та проживає разом з позивачкою.

Враховуючи вказане, а саме те, що на батьків покладено рівні обов`язки щодо утримання дітей; те, що шлюб між сторонами на даний час розірвано та дитина сторін тривалий час проживала та проживає і на даний час з позивачкою та перебуває на її утриманні; те, що докази про належне виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків щодо утримання дитини сторін у матеріалах справи відсутні; відсутність даних про офіційні доходи сторін, зокрема, і відповідача як і те, що у нього доходів немає; те, що відповідач надсилав позивачці під час шлюбу значні суми коштів, які підтверджують наявність у нього високих доходів та можливість надання утримання дитині сторін та сплати коштів на додаткові витрати; те, що відповідач визнав позов частково, що свідчить про наявність у нього доходів та можливість сплачувати як аліменти, так і додаткові витрати на дитину;прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, який відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» на даний час складає для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; від 6 до 18 років - 2218 грн. на місяць, що в силу ст. 182 СК України є рекомендованим розміром аліментів на одну дитину, - колегія суддів вважає, що щомісячний розмір аліментів на утримання сина сторін, необхідних до стягнення з відповідача на користь позивачки визначений позивачкою у розмірі 2500 грн., не слід вважати надмірними, таким, який не взмозі буде сплачувати відповідач або таким, що порушуватиме права чи інтереси сторін або їх спільної дитини.

Зважаючи на вказане судом першої інстанції в повній мірі було враховано обставини, що мали істотне значення для вирішення цієї вимоги.

В частині ж вимоги про стягнення понесених додаткових витрат на дитину у розмірі 84458,50 грн., про стягнення яких у фіксованій сумі просить позивачка, то така вимога підлягала до часткового задоволення та безпідставно була задоволена у повному обсязі судом першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 13.07.2019 року прооперовано в клініці «Warsaw Medical Center», у м. Варшава, Республіка Польща, вартість медичних послуг, сплачених ОСОБА_3 , не враховуючи витрат на переїзд, проживання та харчування складає 2950 євро, що в еквіваленті станом на день звернення до суду становить 84 458,50 грн., що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями інформаційної карти від 14.07.2019 р., рахунку-фактури від 08.07.2019 р.

Зважаючи на вказане доводи відповідача, який не є спеціалістом у відповідній галузі знань з приводу відсутності необхідності у проведенні вказаної операції, можливості проведення такої дешевше, іншими способами, іншими спеціалістами, без жодних підтверджуючих доказів не слід вважати обґрунтованими та такими, що спростовують необхідність проведення такої у зв`язку із захворюванням сина сторін.

Окрім цього, з позиції відповідача вбачається, що такий не заперечив стосовно оперативного втручання дитини сторін, даних про іншу суму витрат на проведення операції, що підтверджено позивачкою, ним не надано, як і доказів проведення такої операції в інший спосіб з меншою вартістю.

Відповідно з відповідача слід було б стягнути половину вказаних витрат на проведення операції дитини тобто Ѕ з 84458,50 грн.

Враховуючи вказане, а також те, що зважаючи на доходи відповідача, про що йшлося вище, він цілком взмозі такі витрати понести, - до стягнення з відповідача підлягали одноразово понесені позивачкою та підтверджені відповідними чеками половини сум витрат на проведення операції у розмірі 42229,25 грн. (84458,50 грн. /2).

Враховуючи вказане, а саме наявність доказів про проведення операції сину сторін; даних про вартість такого лікування; відсутність доказів можливої меншої вартості такого лікування; відсутність даних про скрутне матеріальне становище відповідача чи інші причини, що не давали б йому змоги сплатити вартість частини такого лікування та навіть доводів про це відповідача, - колегія суддів вважає, що відповідач цілком взмозі такі витрати понести, тому до стягнення з відповідача підлягали одноразово понесені позивачкою та підтверджені згаданими документами половини сум витрат на лікування дитини у розмірі 42229,25 грн.

Зважаючи на вказане, рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог про стягнення понесених додаткових витрат на дитину у розмірі 84458,50 грн. слід скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов в цій частині вимог слід задовольнити частково. Стягнути з відповідача на користь позивачки додаткові витрати, викликані особливими обставинами в розмірі 42229,25грн.

В задоволенні решти позову в цій частині вимог слід відмовити.

В решті рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Вказаним апеляційну скаргу слід задовольнити частково, визнавши її доводи частково обґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.2-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 12 грудня 2019 року в частині вирішення вимог про стягнення понесених додаткових витрат на дитину у розмірі 84458,50грн. - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 додаткові витрати, викликані особливими обставинами в розмірі 42229,25грн.

В задоволенні решти позову в цій частині вимог - відмовити.

В решті рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 05 січня 2021 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Р.В. Савуляк

М.М. Шандра