Справа № 263/3591/21
Провадження № 2/263/1448/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И (заочне)

27 липня 2021 року м. Маріуполь Донецької області

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області в складі: головуючого судді Федоренко Т.І., за участю секретаря судового засідання Філянець В.В., за відсутністю сторін, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцентбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ: 23 березня 2021 року представник позивача АТ «Акцентбанк» звернувся до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області із позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості. У обґрунтування позову зазначено, що з метою укладення кредитного договору №б/н та отримання кредитної картки відповідач підписав Анкету-заяву від 17 вересня 2019 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг А-банку, на підставі якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40 % щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, тому утворилася заборгованість. У зв`язку з викладеним, представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н в розмірі 24479,07 грн. станом на 03 січня 2021 року, яка складається з: 15677,28 грн. заборгованість за кредитом, 8451,79 грн. заборгованість по відсоткам, 350 грн.- штраф, та судові витрати у розмірі 2102 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 22.04.2021 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження.

27.07.2021 року ухвалою суду постановлено провести заочний розгляд справи.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання на розгляд справи в заочному порядку без представника банку у разі неявки відповідача.

Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив, відповідач не надав.

У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У зв`язку із тим, що відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду представника позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до укладеного договору № б/н від 17 вересня 2019 року відповідачу надано кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за кредитом у розмірі 44,40 % щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом.

Своїм підписом в заяві відповідач погодився з тим, що дана анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку становлять між позичальником та банком договір.

Відповідач ознайомився та погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також з Тарифами Банку, які були йому надані для ознайомлення. Також відповідачу повідомлено, що Умови та правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті банку та він зобов`язався виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг та регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті банку.

Як вбачається з кредитного договору відповідач отримав кошти від АТ «Акцент-банк» на умовах строковості, зворотності, забезпеченості, платності. Сторони погодили всі істотні умови кредитного договору, як це передбачено ст. 207 ЦК України, що узгоджується з вимогами ч.1 ст. 638 ЦК України.

Зважаючи на зазначене, суд приходить до висновку, що між банком та відповідачем шляхом підписання заяви позичальника на отримання кредиту було укладено в письмовій формі кредитний договір.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1, ч. 2 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і з неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Так, відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.1 ст. 1048, ч.1 ст. 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

В матеріалах справи міститься розрахунок суми заборгованості, наданий представником позивача, який не спростований відповідачем, відповідно до якого, станом на 03 січня 2021 року відповідач має заборгованість у сумі 24479,07 грн., яка складається з: 15677,28 грн. заборгованість за кредитом, 8451,79 грн. заборгованість по відсоткам, 350 грн.- штраф.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що за вказаним кредитним договором відповідач має заборгованість перед позивачем АТ « А-БАНК» за кредитом 15677,28 грн., по процентам за кредитом 8451,79 грн.

При вирішенні питання щодо стягнення штрафу суд приходить до наступних висновків.

За розрахунком позивача сума штрафів була нарахована внаслідок невиплати щомісячної суми кредитного платежу.

Згідно ст. 2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1275-р затверджений Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно даного Переліку місто Маріуполь є населеним пунктом, на території якого здійснювалася антитерористична операція.

Відносно строків дії вказаного розпорядження та проведення антитерористичної операції суд відзначає, що за пунктом 5 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" № 1669-VII від 02.09.2014 затверджується перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення. Також у десятиденний строк після закінчення антитерористичної операції Кабінету Міністрів наказано прийняти остаточний перелік таких населених пунктів.

З огляду на вказані положення нормативних актів на сьогоднішній день відсутні дані щодо дати остаточного закінчення антитерористичної операції для визначення кінцевого періоду дії Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року відносно заборони нарахування пені та/або штрафів за кредитними договорами, зокрема, на території м. Маріуполя.

Отже, нарахування штрафних санкцій за період з 14 квітня 2014 року по теперішній час для боржників, які проживають на території м. Маріуполя, не відповідає вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі зазначеного, суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для нарахування відповідачу зазначеного штрафу за кредитним договором у період дії заборони з огляду на місце проживання відповідача та періоду нарахування штрафу, а тому вимоги позивача не ґрунтуються на законі та в цій частині вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З урахуванням переліченого, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість частини позовних вимог відносно заборгованості за кредитом за тілом кредиту та заборгованості по процентам за користування кредитом.

Оскільки позовні вимоги позивача задоволені частково, а ним при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 2102 грн., то у порядку передбаченому ст. 141 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 2071,9 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 247, 259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства «Акцентбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , остання відома адреса: АДРЕСА_2 на користь Акціонерного товариства «Акцентбанк» () заборгованість за кредитним договором № б/н від 17.09.2019 року в розмірі 24129,07 грн., яка складається з 15677,28 грн. заборгованості за кредитом, 8451,79 грн. заборгованості по відсоткам, судовий збір в розмірі 2071,9 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т.І.Федоренко