ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 січня 2021 року

м. Харків

справа № 6418/6263/20

провадження № 22-ц/818/22/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

сторони справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2020 року, постановлену у складі судді Богдан М.В., -

установив:

У серпні 2020 року ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовною заявою, у якій просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 102 007 грн 73 коп. заборгованості за розпискою від 22.05.2019 з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, три проценти річних за користування чужими коштами в розмірі 2 597 грн, а також неустойку у розмірі 18 884 грн 94 коп.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07.09.2020 відкрите провадження за позовною заявою ОСОБА_1 .

Двадцять третього жовтня 2020 року ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, у якій просив накласти арешт на майно, що належить ОСОБА_2 , та грошові кошти, що знаходяться на рахунках ОСОБА_2 , що підлягають передачі або сплаті ОСОБА_1 в межах позовних вимог 123 489 грн 67 коп.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_2 ухиляється від повернення заборгованості за розпискою від 22.05.2019, ігнорує надіслані їй претензії. Не зважаючи на обіцянку повернути кошти ОСОБА_1 за рахунок продажу квартири, ОСОБА_2 відчужила єдине зареєстроване за нею на праві власності житло, у якому зареєстрована. Встановити місце проживання відповідача не можливо. ОСОБА_2 звернувся до органів ДПС у Харківській області для встановлення місця перебування відповідача або здійснення нею підприємницької діяльності. Але ДПС відмовило наданні адвокату такої інформації. Дії відповідача свідчать про бажання ОСОБА_2 і в майбутньому ухилятися від виконання зобов`язань перед ОСОБА_1 .

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2020 року заява ОСОБА_3 , подана в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову повернута заявнику.

Ухвала мотивована тим, що на виконання вимог передбачених п.4 ч.1 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) ОСОБА_3 вказав заходи забезпечення позову, які належать застосувати, але не зазначив у заяві обґрунтування чому необхідно застосувати саме такі види забезпечення позову. Крім того, представник позивача не обґрунтував доцільність вжиття указаного ним у заяві заходу забезпечення позову, не конкретизував клопотання. В матеріалах заяви відсутні пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неповноту встановлення обставин справи, просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про забезпечення позову від 22.10.2020 в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тими ж доводами, що і заява про забезпечення позову від 23.10.2020. ОСОБА_3 послався в апеляційній скарзі на позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 17.10.2018 у справі № 183/5864/17-ц. Представник позивача вказав, що у заяві про забезпечення позову зазначений факт ухилення ОСОБА_2 від відповідальності після направлення вимоги про повернення коштів позивачем, відповідач умисно відчужила майно, коштами від реалізації якого можливо було задовольнити вимоги ОСОБА_1 . Тобто існують об`єктивні підстави вважати, що ОСОБА_2 буде і в подальшому ухилятися від виконання судового рішення у дійсній цивільній справі.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до п. 1,4 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали..

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судовим розглядом, 23.10.2020 засобами поштового зв`язку ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_1 , направив до суду заяву про забезпечення позову (а.с. 63-67).

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1)найменування суду, до якого подається заява;2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Як убачається із наданої ОСОБА_3 заяви про забезпечення позову у ньому вказані предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову (стягнення заборгованості за розпискою та відчуження відповідачем майна, за рахунок якого можливо було задовольнити претензію позивача); захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності (арешт майна та коштів відповідача); ціна позову (123 489 грн 67 коп.).

Колегія суддів погоджується із тим, що у заяві ОСОБА_3 від 23.10.2020 прямо не вказане обґрунтування необхідності забезпечення позову шляхом арешту коштів та майна ОСОБА_2 , проте зі змісту заяви можливо зробити висновок, що такий захід обраний представником позивача для забезпечення можливості виконати вимоги ОСОБА_4 за рахунок майна, на яке його представник просив накласти арешт.

Стосовно не зазначення представником позивача у заяві про забезпечення позову пропозиції щодо зустрічного забезпечення, то відповідно до ч.1 ст.154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Правовий аналіз вказаної статті свідчить про те, що суд не зобов`язаний вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, а має лише право на застосування зустрічного забезпечення. До того ж питання застосування зустрічного забезпечення може бути вирішене судом як в ухвалі при розгляді заяви про забезпечення позову по суті, так і в ухвалі про зустрічне забезпечення за клопотанням відповідача (ч.6 ст.154 ЦПК).

За таких обставин, колегія суддів уважає, що подана ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 заява про забезпечення позову за формою та змістом відповідає вимогам ч.1 ст. 151 ЦПК України і в суду першої інстанції не було підстав повертати її заявнику з формальних підстав.

Європейський суд з прав людини зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).

Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (Рішення суду з прав людини De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A N 253-В).

Враховуючи викладене, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга представника відповідача підлягає задоволенню частково, ухвала суду першої інстанції скасуванню, справа направленню для продовження розгляду до того ж суду першої інстанції.

Розглянути заяву представника позивача про забезпечення позову по суті колегія суддів позбавлена можливості в силу вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України. Суд першої інстанції не встановлював обґрунтованості та законності вимог заяви, а лише констатував її невідповідність формальним вимогам закону. Тому перевірці в апеляційному порядку обґрунтованість і законність вимог заяви ОСОБА_3 не підлягає.

Керуючись статтями 367, 368, 369, 376, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2020 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 4 січня 2021 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук