Справа № 344/4404/20
Провадження № 22-ц/4808/66/21
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів Фединяка В.Д., Девляшевського В.А.,

секретаря Єлісевич О.М.,

з участю представника ОСОБА_1 адвоката Дяківа Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою Кметика Віталія Ярославовича в інтересах АТ «Кредобанк» про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дублікату виконавчого листаза апеляційною скаргою Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК», поданою адвокатом Кметиком Віталієм Ярославовичем на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 23 вересня 2020 року під головуванням судді Бородовського С.О. у м. Івано-Франківську

в с т а н о в и в:

Представник АТ «Кредобанк» Кметик В.Я. звернувся до суду першої інстанції із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа.

В заяві вказано, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 28.09.2010 позов ПАТ «КРЕДОБАНК» задоволено частково. Звернено стягнення на предмет застави: автомобіль CHEVROLET LACCETTA NF 193, 2005 року випуску, номер кузова/шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1800, колір синій, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 , в рахунок погашення заборгованості відповідача за кредитним договором №69 від 06.12.2007 року в розмірі 54 288,13 грн. Стягнено з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у солідарному порядку на користь ПАТ «КРЕДОБАНК» 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 542,88 грн витрат по оплаті судового збору. 20 жовтня 2010 року Івано-Франківським міським судом на підставі цього рішення видано виконавчий лист. Заява про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання зазначеного виконавчого документа надіслано на адресу відділу ДВС 08.02.2011 року за вихідним №24-1427/11.

Згідно даних, отриманих за допомогою Автоматизованої системи виконавчого провадження, відсутня реєстрація виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа виданого Івано-Франківським міським судом 20.10.2010 року у справі №2-3281/2010. На адресу Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області 04.09.2019, 25.10.2019, 29.11.2019 стягувачем надіслані запити про надання інформації та документі у виконавчому провадженні щодо стягнення заборгованості із ОСОБА_1 . Відповіді на них стягувачем не отримано. На адресу Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 20.02.2020 надіслано повторно запит про надання інформації та документі у виконавчому провадженні щодо стягнення заборгованості із ОСОБА_1 і отримано 20.03.2020 повідомлення Івано-Франківського МВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 12.03.2020 року за №02-19/В-20 про те, що 19.02.2013 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 7 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Підставою для винесення такої постанови послужила та обставина, що вище зазначений транспортний засіб, який оголошено в розшук 21.07.2011 року, працівниками УДАІ при УМВС в Івано-Франківській області, станом на 19.02.2013 року не розшукано. Також зазначено про відмову у наданні копії процесуальних документів виконавчого провадження, оскільки виконавче провадження знищено у зв`язку із закінченням 3-х річного терміну зберігання в архіві. При цьому у заяві вказано, що заявнику постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 19.02.2013 року та оригінал виконавчого листа №2-3281/2010, виданого Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області 20 жовтня 2010 року не находили. Дана обставина підтверджується також довідкою АТ «КРЕДОБАНК» від 06.08.2019 року за №27-34555/19. У зв`язку із цим, стягувач - АТ «КРЕДОБАНК» вважає, що виконавчий документ - виконавчий лист №2-3281/2010, виданий Івано-Франківським міським судом 20 жовтня 2010 року, втрачено. Тому просили постановити ухвалу про видачу дублікату виконавчого документу та поновити строк пред`явлення його до виконання.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 23 вересня 2020 року в задоволенні заяви Кметика Віталія Ярославовича в інтересах АТ «Кредобанк» про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа відмовлено.

В апеляційній скарзі представник АТ «КРЕДОБАНК» посилається на незаконність ухвали суду першої інстанції, вважає що вона ухвалена з порушенням норм процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню.

Суд першої інстанції не надав належної оцінки та залишив поза увагою додані до заяви докази, зокрема: копії довідки АТ «КРЕДОБАНК» від 06.08.2019 №27-34555/19 та копії відповіді Івано-Франківського міського ВДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 12.03.2020 №02-19/20.

Стягувач неодноразово звертався до відділу ДВС з метою отримання інформації щодо виконавчого провадження, про це свідчить і додані до заяви копії його запитів.

Апелянт вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими.

Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким вимоги заяви АТ «КРЕДОБАНК» задовольнити.

Учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Вислухавши суддю-доповідача, заперечення на апеляцію представника ОСОБА_1 адвоката Дяківа Д.І., перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Судом установлено, що 28.09.2010 Івано-Франківським міським судом ухвалено рішення у справі за позовом ПАТ «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави. Позов задоволено частково. Звернено стягнення на предмет застави: автомобіль CHEVROLET LACCETTA NF 193, 2005 року випуску, номер кузова/шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1800, колір синій, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 , в рахунок погашення заборгованості відповідача за кредитним договором №69 від 06.12.2007 року в розмірі 54 288,13 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 542,88 грн витрат по оплаті судового збору.

З часу набрання законної сили судовим рішенням розпочався перебіг строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, який сплинув 28.10.2013 року.

Стягувач 08.02.2011 звернувся з заявою про прийняття виконавчого листа у справі до виконання.

Згідно довідки, виданої АТ «Кредобанк» 06.08.2019 №27-34555/19 убачається, що оригінал виконавчого листа від 20.10.2010 відсутній/втрачений (а.с. 67).

У відповіді на інформаційний запит від 12.03.2020 №02-19/В-20 начальника відділу ПЗМУ МЮ (м. Івано-Франківськ) Лавриновича Р.М. вказано, що згідно спецрозділу АРМ «Виконавець» виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-3281 виданого 30.12.2010 на виконанні в Івано-Франківському міському відділі не перебуває. 19.02.2013 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві (а.с. 76).

При цьому заявник не надав суду будь-яких доказів про пред`явлення ним з 2013 року виконавчих листів до виконання чи їх втрати, а зміст заяви суперечить наданим до неї матеріалам.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню судом згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року у справі № 1-7/2013 виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Згідно ст. 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Підпунктом 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України встановлено, що до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналізуючи підпункт 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справі № 474/783/17, провадження № 61-29св17, від 10 жовтня 2018 року у справі № 2-504/11, провадження № 61-41846св18.

Верховний Суд виходить з того, що дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 2-824/2009, провадження № 61-5388св18.

Крім того, однією з підстав можливості видачі дубліката виконавчого документа, є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV (далі -Закон № 606-XIV), в редакції чинній на момент видачі виконавчих листів, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки, зокрема, інші виконавчі документи (крім посвідчень комісій по трудових спорах, постанов судів у справах про адміністративні правопорушення та постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення) - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ч. ч. 1, 6 ст. 12 Закону № 1404-VIII, у чинній редакції, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відтак, підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) вказала, що з огляду на зміст ч. 1 ст. 11 Закону № 1404-VIII строк пред`явлення виконавчого документа до виконання - це період часу, в межах якого стягувач має право пред`явити виконавчий документ до примусового виконання.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 6 ст. 12 Закону № 1404-VIII; близький за змістом припис був відображений у ч. 2 ст. 24 Закону № 606-XIV).

У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (ч. 1 ст. 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у ч. 1 ст. 329 ГПК України).

Отже, приписи підпункту 17.4 пункту 1 розділу XIІІ «Перехідні положення ЦПК України не суперечать приписам частини шостої статті 12 Закону № 1404-VIII і частини першої статті 433 ЦПК України. Зазначені приписи перехідних положень ЦПК України не забороняють суду одночасно розглянути та вирішити поставлені у заяві стягувача питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та про видачу дубліката такого документа у разі його втрати або розглянути питання про видачу дубліката втраченого виконавчого документа після того, як суд поновив строк для пред`явлення цього документа до виконання.

У пункті 47 цієї ж постанови зроблено висновок, що якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що заявником не надано належних доказів на підтвердження заявленої вимоги, а тому факт того, що виконавчий лист втрачений, є недоведеним. На підставу підтвердження втрати виконавчого документа, заявником додано лише довідку, адресовану суду, у якій відсутні посилання на обставини втрати виконавчого листа та причини неможливості подання його до виконання. Дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу лише за наявності достатніх доказів що стверджують про дійсну втрату виконавчого документа. При вирішенні питання про його втрату заявник повинен подати такі докази з урахуванням строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Такий строк заявником також пропущений без поважних причин, оскільки від дати повернення виконавчого листа стягувачу до його звернення у орган виконавчої служби та до суду минув трирічний строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

З такими доводами погоджується і суд апеляційної інстанції, оскільки доводи банку про втрату виконавчого листа не стверджують про обґрунтованість заявлених вимог, є безпідставними і такими, що не стверджують про втрату виконавчих листів, внаслідок чого відсутні підстави для видачі дубліката виконавчого документа та продовження строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

За статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до переконання, що судом першої інстанції постановлено оскаржувану ухвалу з додержанням вимог матеріального та процесуального права, тому її слід залишити в силі. Доводи апеляційної скарги не спростовують її законності та обґрунтованості. Підстав для її скасування з мотивів, наведених у скарзі, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК», поданою адвокатом Кметиком Віталієм Ярославовичем залишити без задоволення.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 23 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 січня 2021 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: В.Д. Фединяк

В.А. Девляшевський