Справа № 2756/3026/21 Головуючий 1 інстанція- Белоконна І.В.
Проваження № 22-ц/824/9124/2021 Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

22 липня 2021 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Верланова С.М., Мережко М.В.,

за участю секретаря Малашевського О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду м.Києва від 22 квітня 2021 року за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Акціонерне товариство «РВС Банк», Оболонський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), Приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Бандола Олександр Олексійович про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню,-

в с т а н о в и в:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню. Заява мотивована тим, що рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 26 вересня 2011 року у справі № 2-4758/2011 задоволено позов ПАТ КБ «Київ» і стягнуто з неї на користь банку борг за кредитним договором № 20 від 28 лютого 2006 року у розмірі 7453218,50 грн., державне мито у розмірі 1700 грн. та витрати на ІТЗ в розмірі 120 грн.

07 листопада 2011 року Оболонським районним судом м.Києва у цій же справі було винесено додаткове рішення про стягнення з неї на користь ПАТ КБ «Київ» 81992,63 доларів США, що за курсом НБУ складає 653620,65 грн. На підставі вказаних судових рішень 01 лютого 2012 року Оболонським районним судом м.Києва видано виконавчий лист № 2-4758/2011 про стягнення з неї на користь ПАТ КБ «Київ» 81992,63 доларів США, що за курсом НБУ складає 653 620,65 грн., а 03 березня 2012 року видано виконавчий лист № 2-4758/2011 про стягнення з неї на користь ПАТ КБ «Київ» 7453218,50 грн., державного мита у розмірі 1700 грн. та витрат на ІТЗ в розмірі 120 грн.

Посилалася, що обидва виконавчі листи пред`явлено до виконання. Так виконавчий лист від 01 лютого 2012 року на суму 653620,65 грн. перебуває на виконанні в Оболонському РВ ДВС у м.Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м.Київ), виконавче провадження № 31710917 та триває примусове стягнення. Виконавчий лист від 03 березня 2012 року на суму боргу 7453218,50 грн., державне мито 1700 грн. та витрати на ІТЗ 120 грн. перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Бандоли О.О., виконавче провадження № 56849176, примусове стягнення триває.

Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 03 листопада 2020 року у справі

- 2 -

№ 756/10599/20 замінено стягувача ПАТ КБ «Київ» його правонаступником АТ «РВС Банк» у виконавчих провадженнях № 31710917 та № 56849176 з примусового виконання заочного рішення Оболонського районного суду м.Києва від 26 вересня 2011 року та додаткового рішення Оболонського районного суду м. Києва від 07 листопада 2011 року у справі № 2-4758/2011.

Вказувала, що для забезпечення виконання нею зобов`язань за кредитним договором № 20 від 28 лютого 2006 року між ПАТ АБ «Київ» та ОСОБА_3 було укладено договір застави майнових прав від 31 березня 2006 року № 5-06/89, право вимоги за яким було відступлено АТ «РВС Банк».

12 грудня 2019 року АТ «РВС Банк» та ОСОБА_3 уклали нотаріально посвідчений договір про задоволення вимог іпотекодержателя, за яким ОСОБА_3 як іпотекодавець передала у власність іпотекодержателю земельні ділянки, які розташовані на території Погребської сільської ради Броварського району Київської області, кадастрові номери: :02:001:0011 (загальною площею 0,7500 га) та :02:010:0037 (загальною площею 0,2500 га). Згідно п.10 цього догвоору цей договір розцінюється як добровільне повне погашення вимог іпотекодержателя іпотекодавцем та боржником за основним зобов`язанням. Сторони погодили, що після реєстрації права власності на предмет іпотеки за Іпотекодержателем будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання основного зобов`язання є недійсними, а зобов`язання боржника за основним зобов`язанням вважаються виконаними у повному обсязі, а зобов`язання іпотекодавця та дія іпотечного договору припиняються.

12 грудня 2019 року право власності на земельні ділянки, які є предметом іпотеки і розташовані на території Погребської сільської ради Броварського району Київської області, кадастрові номери: :02:001:0011 (загальною площею 0,7500 га), :02:010:0037, було зареєстровано за іпотекодержателем АТ «РВС Банк», що стверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Посилаючись на те, що у зв`язку з набуттям іпотекодержателем АТ «РВС Банк» у власність земельних ділянок за договором про задоволення вимог іпотекодержателя від 12 грудня 2019 року її зобов`язання за кредитним договором від 28 лютого 2006 року № 20 припинилось шляхом його добровільного виконання, проведеного належним чином, просила на підставі ст.432 ЦПК України визнати виконавчі листи від 01 лютого 2012 року та від 03 березня 2012 року, видані Оболонський районним судом у справі № 2-4758/2011 за позовом ПАТ КБ «Київ» про стягнення з неї боргу за кредитним договором такими, що не підлягають виконанню.

Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 22 квітня 2021 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення її заяви, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування судом норм матеріального права. Скарга мотивована непослідовністю та суперечністю змісту оскаржуваної ухвали. Зокрема, суд, встановивши факт відсутності зобов`язань заявниці за кредитним договором в результаті добровільного виконання зобов`язання, водночас відмовив у визнанні виконавчих листів такими, що не підлягають до виконання. Вважає, що посилання суду на необхідність звернення заявниці до виконавців із заявою про закінчення виконавчих проваджень, нівелює принципи існування зміни та припинення договірних зобов`язань. При цьому посилання суду на те, що визнання виконавчих листів такими, що не підлягають до виконання, можливе за умови відсутності обов`язку повністю або частково виключно на момент їх видачі є неправильним застосуванням ст.432 ЦПК України. Окрім того, суд допустив порушення

- 3 -

норм процесуального права, не врахувави при винесенні рішення висновків про застосування норм права, викладених у відповідних постановах Верховного Суду, та не врахував визнання заяви кредитором.

Заінтересована особа кредитор АТ «РВС Банк» правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався. Копія ухвали про відкриття апеляційного провадження та копія апеляційної скарги з додатками 09 червня 2021 року направлена згідно ч.6 ст.128 ЦПК України на офіційну електронну адресу банку, що стверджується повідомленням про її доставлення.

В суді апеляційної інстанції представник заявниці ОСОБА_1 адвокат Федорова С.В. подану апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримала, просила задоволити та скасувати ухвалу Оболонського районного суду м.Києва як незаконну.

Заінтересована особа кредитор АТ «РВС Банк» направив до суду заяву про розгляд справи без участі представника, заявлені в апеляційній скарзі вимоги підтримав і просив їх задоволити.

Заінтересована особа приватний виконавецьвиконавчого округу м.Києва Бандола О.О. надіслав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Зазначеним вимогам оскаржувана ухвала не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 26 вересня 2011 року у справі № 2-4758/2011 задоволено позов ПАТ КБ «Київ» і стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку борг за кредитним договором № 20 від 28 лютого 2006 року у розмірі 7453218,50 грн., державне мито у розмірі 1700 грн. та витрати на ІТЗ в розмірі 120 грн.

07 листопада 2011 року Оболонським районним судом м.Києва у цій же справі було винесено додаткове рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Київ» 81992,63 доларів США, що за курсом НБУ складає 653620,65 грн.

На підставі вказаних судових рішень Оболонським районним судом м.Києва видано два виконавчі листи: № 2-4758/2011 від 01 лютого 2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Київ» 81992,63 доларів США, що за курсом НБУ складає 653 620,65 грн., та № 2-4758/2011 від 03 березня 2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Київ» 7453218,50 грн., державного мита у розмірі 1700 грн. та витрат на ІТЗ в розмірі 120 грн.

Обидва виконавчі листи пред`явлено до виконання. Так виконавчий лист від 01 лютого 2012 року на суму 653620,65 грн. перебуває на виконанні в Оболонському РВ ДВС у м.Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м.Київ), виконавче провадження № 31710917 та триває примусове стягнення. Виконавчий лист від 03 березня 2012 року на суму боргу 7453218,50 грн., державне мито 1700 грн. та витрати на ІТЗ 120 грн. перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Бандоли О.О., виконавче провадження № 56849176, примусове стягнення триває.

Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 03 листопада 2020 року у справі

- 4 -

№ 756/10599/20 замінено стягувача ПАТ КБ «Київ» його правонаступником АТ «РВС Банк» у виконавчих провадженнях № 31710917 та № 56849176 з примусового виконання заочного рішення Оболонського районного суду м.Києва від 26 вересня 2011 року та додаткового рішення Оболонського районного суду м. Києва від 07 листопада 2011 року у справі № 2-4758/2011.

Також судом встановлено, що для забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 20 від 28 лютого 2006 року між ПАТ АБ «Київ» та ОСОБА_3 було укладено договір застави майнових прав від 31 березня 2006 року № 5-06/89, право вимоги за яким було відступлено АТ «РВС Банк».

12 грудня 2019 року між АТ «РВС Банк» та ОСОБА_3 укладено нотаріально посвідчений договір про задоволення вимог іпотекодержателя, за яким ОСОБА_3 як іпотекодавець передала у власність іпотекодержателю земельні ділянки, які розташовані на території Погребської сільської ради Броварського району Київської області, кадастрові номери: :02:001:0011 (загальною площею 0,7500 га) та :02:010:0037 (загальною площею 0,2500 га). Згідно п.10 договору сторони погодили, що після реєстрації права власності на предмет іпотеки за Іпотекодержателем будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання основного зобов`язання є недійсними, зобов`язання боржника за основним зобов`язанням вважаються виконаними у повному обсязі, а зобов`язання іпотекодавця та дія іпотечного договору припиняються.

В цей же день 12 грудня 2019 року право власності на земельні ділянки, які є предметом іпотеки на території Погребської сільської ради Броварського району Київської області, кадастрові номери: :02:001:0011 (загальною площею 0,7500 га), :02:010:0037, було зареєстровано за іпотекодержателем АТ «РВС Банк», що стверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.14-17).

Наведені обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Відмовляючи у задоволенні заяви,суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що згідно ч.2 ст.432 ЦПК України визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, можливе лише якщо обов`язок боржника відсутній саме на момент відкриття виконавчих проваджень. Задоволення вимог стягувача не шляхом стягнення боргу виконавцями, а шляхом задоволення вимог іпотекодержателя, який є правонаступником стягувача у виконавчих провадженнях, не свідчить про те, що на момент відкриття виконавчих проваджень обов`язок боржника був відсутній повністю або частково у зв`язку його припиненням, добровільним виконанням боржником або з інших підстав.

При цьому суд виходив з того, що пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання є підставою для нарахування та стягнення з боржника виконавчого збору, а визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, звільняє боржника від його сплати, що суперечить меті правового інституту виконавчого збору.

Також суд керувався тим, що заявник не позбавлений можливості звернутися до виконавців рішення із відповідною заявою про закінчення виконавчих проваджень у зв`язку з його фактичним виконанням, як того вимагають норми Закону України «Про виконавче провадження».

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, поскільки вони не грунтуються на матеріалах справи та вимогах процесуального закону.

Відповідно до приписів ст.1291 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання, а контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно частин 1 та 2 ст.432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним

- 5 -

виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

За змістом даної нормипідстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов'язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов'язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов'язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред'явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред'явлення цього листа до виконання тощо (правова позиція Верховного Суду у постановах від 16 січня 2018 року у справі № 755/15479/14-ц та від 20 лютого 2019 року у справі № 2-4671/11).

Вирішуючи заяву, суд не дав належної оцінки тому факту, що зобов`язання ОСОБА_1 з погашення боргу за кредитним договором на підставі рішення суду припинене з огляду на договірне (домовленість сторін) задоволення вимог кредитора шляхом передачі йому іпотекодавцем ОСОБА_3 у власність двох земельних ділянок, що у свою чергу свідчить про відсутність обов`язку боржника повністю у зв`язку з його добровільним виконанням іншою особою та наявність підстав для визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.

Наведене стверджується не тільки укладеним 12 грудня 2019 року між АТ «РВС Банк» та ОСОБА_3 нотаріально посвідченим договором про задоволення вимог іпотекодержателя, а й направленим на адресу суду листом АТ «РВС Банк», де останній вказав. що не заперечує проти задоволення вимог (а.с.39).

Окрім того, колегія суддів не може погодитися із висновками суду про те, що ст.432 ЦПК України передбачає визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню лише у випадку, якщообов`язок боржника відсутній саме на момент відкриття виконавчого провадження.

Таке тлумачення судом ст.432 ЦПК України є помилковим. Дана норма права не містить ніяких обмежень ні щодо строку припинення обов`язку боржника, ні щодо строку добровільного виконання боржником чи іншою особою свого обов'язку.

Аналіз змісту ст.432 ЦПК України дає підстави для висновку, що вказані в цій нормі обставини, які є підставою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можуть виникнути на будь-якій стадії виконання судового рішення, в тому числі після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, а не лише до відкриття як помилково вважав суд.

Це ж стосується висновків суду про те, що пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання є підставою для нарахування та стягнення з боржника виконавчого збору, а визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, звільняє боржника від його сплати, що суперечить меті правового інституту виконавчого збору, які є безпідставними, оскільки норма ч.2 ст.432 ЦПК України ніяким чином не пов`язує та не ставить в залежність визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, із сплатою чи несплатою виконавчого збору.

- 6 -

Також колегія суддів вважає помилковими посилання суду на те, що заявник не позбавлений можливості звернутися до виконавців рішення із відповідною заявою про закінчення виконавчих проваджень у зв`язку з його фактичним виконанням, як підставу відмови у задоволенні заяви. В даному випадку саме заявнику належить право обирати спосіб захисту своїх прав, який він вважає за потрібне, що повністю відповідає приписам ст.13 ЦПК України.

Зазначені вище порушення, які допустив суд першої інстанції, призвели до неправильного вирішення заяви.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.постановленаалене з порушенням норм матеріального і процесуального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Вирішуючи заяву, колегія суддів вважає, що наявні передбачені ст.432 ЦПК України підстави для її задоволення.

Судом встановлено, що Оболонським районним судом м.Києва видано два виконавчі листи: № 2-4758/2011 від 01 лютого 2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Київ» 81992,63 доларів США, що за курсом НБУ складає 653 620,65 грн., та № 2-4758/2011 від 03 березня 2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Київ» 7453218,50 грн., державного мита у розмірі 1700 грн. та витрат на ІТЗ в розмірі 120 грн.

Вказані виконавчі листи пред`явлено до виконання. Так виконавчий лист від 01 лютого 2012 року на суму 653620,65 грн. перебуває на виконанні в Оболонському РВ ДВС у м.Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м.Київ), виконавче провадження № 31710917 та триває примусове стягнення. Виконавчий лист від 03 березня 2012 року на суму боргу 7453218,50 грн., державне мито 1700 грн. та витрати на ІТЗ 120 грн. перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Бандоли О.О., виконавче провадження № 56849176, примусове стягнення триває.

Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 03 листопада 2020 року у справі № 756/10599/20 замінено стягувача ПАТ КБ «Київ» його правонаступником АТ «РВС Банк» у виконавчих провадженнях № 31710917 та № 56849176 з примусового виконання заочного рішення Оболонського районного суду м.Києва від 26 вересня 2011 року та додаткового рішення Оболонського районного суду м. Києва від 07 листопада 2011 року у справі № 2-4758/2011.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним наежним чином.

Згідно ч.1 ст.604 ЦК України зобов`язання припиняється за довомленістю сторін.

Судом встановлено, що 12 грудня 2019 року між АТ «РВС Банк» як новим кредитором та ОСОБА_3 як іпотекодавцем, який забезпечив виконання зобов`язання за кредитним договором, укладено нотаріально посвідчений договір про задоволення вимог іпотекодержателя, за яким ОСОБА_3 як іпотекодавець передала у власність

- 7 -

іпотекодержателю земельні ділянки, які розташовані на території Погребської сільської ради Броварського району Київської області, кадастрові номери: :02:001:0011 (загальною площею 0,7500 га) та :02:010:0037 (загальною площею 0,2500 га)

Згідно п.10 договору сторони погодили, що цей договрі розцінюється як добровільне повне погашення вимог іпотекодержателя іпотекодацем та боржником за основним зобов`язанням.

Згідно п.10.1 цього договору після реєстрації права власності на предмет іпотеки за Іпотекодержателем будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання основного зобов`язання є недійсними, зобов`язання боржника за основним зобов`язанням вважаються виконаними у повному обсязі, а зобов`язання іпотекодавця та дія іпотечного договору припиняються.

В цей же день 12 грудня 2019 року право власності на земельні ділянки, які є предметом іпотеки і розташовані на території Погребської сільської ради Броварського району Київської області, кадастрові номери: :02:001:0011 (загальною площею 0,7500 га), :02:010:0037, було зареєстровано за іпотекодержателем АТ «РВС Банк», що стверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.14-17).

Тобто, встановлено, що зобов`язання боржниці ОСОБА_1 по сплаті боргу відсутнє повністю внаслідок добровільного виконання іншою особою - іпотекодавцем ОСОБА_3 обов`язку та відповідною домовленістю з кредитором про припинення основного зобов`язання, оформленою договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Наведене у свою чергу свідчить про наявність передбачених ст.432 ЦПК України для визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню.

Згідно п.2 ч.1 ст.389 ЦПК України ухвала суду щодо визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню (п.25 ч.1 ст.353 ЦПК), не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст.259, 374, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Ухвалу Оболонського районного суду м.Києва від 22 квітня 2021 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 задоволити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий Оболонським районним судом м.Києва 01 лютого 2012 року у справі № 2-4758/2011 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Київ», правонаступником якого є Акціонерне товариство «РВС Банк», боргу за кредитним договором у розмірі 81992,63 доларів США, що за курсом НБУ складає 653620,65 грн..

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий Оболонським районним судом м.Києва 03 березня 2012 року у справі № 2-4758/2011 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Київ», правонаступником якого є Акціонерне товариство «РВС Банк», боргу за кредитним договором у розмірі 7453218,50 гривень державного мита у розмірі 1700 гривень та 120 гривень витрат на ІТЗ.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно п.2 ч.1 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: