Провадження № 2/127/2379/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2021 року Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого судді Ан О.В.

за участю секретаря Поляруш І.О.

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 ,

представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_7 про визнання порядку користування житловим помешканням,-

ВСТАНОВИВ:

В травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, просив встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , виділити в користування ОСОБА_3 кімнати 69-4 площею 7,8 кв.м. та 69-6 площею 12,3 кв.м. ОСОБА_1 виділити кімнату 69-7 площею 17,8 кв. м. Коридори 69-1,69-10, вану 69-2, туалет 69-3, комори - 69-5, 69-9, 69-11, кухню 69-8, частину підвалу під сарай площею 3,8 кв.м. - залишити в загальному користуванні співвласників. Мотивував тим, що йому та ОСОБА_3 належить по 1/2 частки права власності на вказану квартиру. Сторони у добровільному порядку не можуть дійти згоди щодо порядку користування квартирою, що й стало підставою звернення до суду.

Ухвалою суду від 01.06.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

ОСОБА_3 14.07.2021 надала до суду відзив, в якому зазначила, що половину частини, яка належить їй вона подарувала своїй дочці, тому право власності на квартиру належить ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_8 . Оскільки не враховано інтереси усіх співвласників квартири, у задоволені позовних вимог просила відмовити.

09.08.2021 позивач до суду надав уточнену позовну заяву відповідно до якої просив встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , виділити в користування ОСОБА_1 кімнату 69-7 площею 17,8 кв. м., ОСОБА_3 та ОСОБА_5 виділити у користування кімнати: 69-4 площею 7,8 кв.м. та 69-6 площею 12,3 кв.м. Коридори 69-1,69-10, вану 69-2, туалет 69-3, комори - 69-5, 69-9, 69-11, кухню 69-8, частину підвалу під сарай площею 3,8 кв.м. залишити в загальному користуванні співвласників.

У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позов з підстав викладених у ньому та просили суд задовольнити позовні вимоги, зазначили, що відповідачіф не погоджуються на визначення порядку користування квартирою від запропонованих варіантів відмовлячються що свідчить про наявність спору між сторонами. Представник позивача вказала,що в коридорі мала безіду з відповідачкою ОСОБА_3 , яка не бажає вирішити спір мирним шляхом. Квартира є неподільним майном, позивач не надава згоди на її переобладнання, тому підстав вважати, що квартира переобладнана немає. Визначення порядку користування квартирою не потребує спеціальних знань тому для вирішення спору провеження будівельно-технічної експертизи непотрібно.

Представники відповідачів проти позовних вимог заперечили, просили суд відмовити, посилаючись на те, що позов є необґрунтованим та безпідставним оскільки право позивача не порушено і він має доступ до квартири, варіанти визначення порядку користування квартирою позивач визначив сам без проведення будівельтно- технічної експертизи, в досудовому порядку спір не вирішувався.

Судом встановлено, згідно договору дарування від 19.12.2003 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 стали власниками кожен по 1/2 частці квартири АДРЕСА_1 ( договір дарування на а.с.7).

Відповідно до договору дарування від 27.04.2021 ОСОБА_3 подарувала половину своєї частини ОСОБА_8 ( договір дарування на а.с. 41). Як слідує з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ОСОБА_8 належить 1/4 частки на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Загальна площа квартири становить 58 кв.м. та складається з наступних приміщень: кімнати 69-7 площею 17,8 кв. м., 69-4 площею 7,8 кв.м., 69-6 площею 12,3 кв.м., коридорів 69-1, 69-10, вани 69-2, туалету 69-3, коморів - 69-5, 69-9, 69-11, кухні 69-8, частини підвалу під сарай площею 3,8 кв.м. ( витяг з техпаспорту на а.с.10-12).

ОСОБА_8 15.07.2021 уклала шлюб та змінила прізвище на ОСОБА_8 .

Отже, ОСОБА_1 є власником 1/2 частки, ОСОБА_3 та ОСОБА_10 , відповідно кожна 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 . Квартира складається з трьох житлових кімнат, кожна з яких має окремий вихід в коридор, розмірами 7- 17.8 кв.м, 8- 7.8. кв.м, 6 - 12.3 кв.м .

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з пунктом 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Пунктом 1 статті 8 Конвенції гарантовано кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи обмеженою у користуванні своїм житлом.

Згідно з нормою статті 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства.

Відповідно до статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Згідно з частиною першою статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Право на інтерес теж по суті захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції.

Взявши до уваги пояснення сторін, та надані докази, суд констатує, що приміщення, які просить виділити у своє користування позивач в розумінні статті 8 Конвенції з прав людини та основоположних свобод являються, його житлом.

Позивач має право не лише володіти, а й користуватися і розпоряджатися належним йому майном. Наявність у позивача іншого помешкання не обмежує його право власності.

Житлова площа квартири складає 37.9 кв.м. Згідно часток власності позивач має право власності на 18.95 кв.м і претендує на виділення йому у користування кімнати 7- 17.8 кв.м. Відповідачі ( кожна) мають право власності на 9.47 кв.м. житлової площі і їм позивач пропонує виділити у користування кімнати8- розміром 7.8. кв.м, 6 розміром 12.3 кв.м .

В даному випадку право позивача на житло протиставляється відхиленням від ідеальних часток не на користь позивача. При цьому можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність не змінить розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушить їх прав як власників.

Враховуючи, що позивач є співвласником спірної квартири, яка є його житлом, втручання у відповідне право відповідача являтиметься пропорційним у контексті відповідних приписів статті 8 Конвенції.

Крім того власність зобов`язує, зокрема сплачувати комунальні платежі. Визначення порядку користування житлолом дасть можливість сторонам належно виконувати свої обов`язки щодо утримання житла.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 як співвласник квартири не може бути обмежений в праві користування нею, а право відповідачів при визначенні порядку користування майном не порушить їх майнових прав і прав на житло., визначене Конвенцією, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягнення на користь позивача 908 грн в рахунок відшкодування судових витрат, та 6000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 7, 12, 13, 81, 89, 141, 244, 263, 273, 280 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_7 про визнання порядку користування житловим помешканням,-задовольнити.

Встановити порядок користування житловим помешканням квартирою АДРЕСА_1 , виділивши в користування ОСОБА_1 кімнату площею 17.8 кв.м позначеною на викопіруванні з поверхового плану Вінницького обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації під літерою 69-7; виділити у користування ОСОБА_3 та ОСОБА_5 кімнати площею 7.8 кв.м і 12.3 кв.м позначені на зазначеному вище плані під літерами (відповідно) 69-4, 69-6. Коридори 69-1, 69-10, ванну 69-2, туалет 69-3, комори 69-5, 69-9, 69-11, кухню 69-8 частину підвалу під сарай площею 3.8 кв.м - залишити в загальному користуванні.

Стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_5 в рівних частинах на користь ОСОБА_1 6 908 (шість тисяч дев`ятсот вісім) грн в рахунок відшкодування судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , мешкає в АДРЕСА_3 , зареєстрований в АДРЕСА_2 .

Відповідачі:

ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_2 , мешкає АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 мешкає за адресою АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення суду складено 27.10.2021.

Суддя: