печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2021 року суддя Печерського районного суду м. Києва Ільєва Т.Г., розглянувши питання щодо заявлення самовідводу за матеріалами цивільної справи №757/48604/20-ц за позовом ОСОБА_1 до Незалежної некомерційної медіа-організації «Радіо Свобода», ОСОБА_2 , Приватного підприємства «Українська правда», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Інтернет-видання Київ ЗМІ про визнання інформації недостовірною та такою, що ганьбить честь, гідність та ділову репутацію,-

ВСТАНОВИВ:

06.11.2020 до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, яка передана судді Ільєвій Т.Г. 09.11.2020 для вирішення питання про відкриття провадження.

15.12.2020 ухвалою суду було відкрито провадження по даній справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Так, вказана справа перебуває на розгляді у судді Ільєвої Т.Г. з листопада 2020 року, разом з цим, з 20.10.2021 року обставини, які б свідчили про можливість подальшого розгляду даної справи саме даним складом суду, змінились.

20.10.2021 між суддею Печерського районного суду м. Києва Ільєвою Т.Г. та Адвокатським об`єднанням «Кравець і партнери» було підписано договір про надання правової допомоги, що свідчить про те, що вказане об`єднання здійснює захист прав та інтересів судді Ільєвої Т.Г., зокрема, і старший партнер компанії адвокат - Кравець Р.Ю.

Таким чином, оскільки адвокат Кравець Р.Ю. здійснює представництво позивача в рамках даної цивільної справи №757/48604/20-ц, то з метою недопущення сумнів щодо неупередженості судді при розгляді вказаної справи, суд вважає, що є необхідність заявити самовідвід від її розгляду.

Відповідно до ч.1ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді.

З підстав, зазначених у статтях 36, 37, 38 ЦПК України, суддя зобов`язаний заявити самовідвід (ч. 1ст. 33 ЦПК України).

Згідно з частиною 9 статті 40 ЦПК України, питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Визначаючи, чи є суд незалежним, Європейський суд з прав людини звертає увагу й на ті зовнішні ознаки незалежності, що можуть стосуватися навіть гіпотетичної можливості впливу на суд. Існування самої лише можливості зовнішнього впливу на суд Європейський суд з прав людини іноді визнає достатнім, щоб поставити під сумнів незалежність суду (справи «Бєлілос проти Швейцарії» та «Очолан проти Туреччини») і застерігає, що навіть самі лише сумніви «розсудливого спостерігача» в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянами права на справедливий суд (справи «Ферантелі та Сантанджело проти Італії», «Хаусчілд проти Данії» та «Веттштайн проти Швейцарії»).

Згідно п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» - незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При постановлені судових рішень щодо сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але і з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана. П. 2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів передбачає, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Суддя повинен виконувати свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи в суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.

За таких обставин, ураховуючи, що представником позивача є адвокат Кравець Р.Ю., з яким суддя перебуває у договірних відносинах та інтереси якої він представляє, що може викликати сумнів у стороннього спостерігача у її неупередженості, як судді при розгляді даної справи, суд прийшов до висновку про заявлення самовідводу від розгляду вказаної позовної заяви.

На підставі викладеного та керуючись п. 4 ч.1 ст. 36, 39, ст. ст. 40, 284 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Заявити у цивільній справі №757/48604/20-ц за позовом ОСОБА_1 до Незалежної некомерційної медіа-організації «Радіо Свобода», ОСОБА_2 , Приватного підприємства «Українська правда», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Інтернет-видання Київ ЗМІ про визнання інформації недостовірною та такою, що ганьбить честь, гідність та ділову репутацію - самовідвід.

Передати матеріали позовної заяви для виконання вимог пункту 15.4 Розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Г. Ільєва