ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/1617/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Купельського А.В., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Шевчук Ю.Г.,

учасники справи: представник апелянта Кернична О.Ф.,

представник ФОП ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 серпня 2021 року (суддя Стефанишин С.Л.) за заявою Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області про розкриття банком інформації, що містить банківську таємницю щодо фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , заінтересована особа Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,

в с т а н о в и в:

У липні 2021 року Головне управління Державної податкової служби у Хмельницькій області (далі Управління ДПС) звернулося до суду з заявою про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю щодо фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , заінтересована особа Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк»).

В обґрунтування заяви зазначило, що ним проведена документальна планова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейські екопродукти» (далі ТОВ «Європейські екопродукти») з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 5 січня 2017 року по 30 вересня 2020 року.

За результатами перевірки встановлено, що з метою мінімізації сплати податків ТОВ «Європейські екопродукти» здійснювало торгівлю продовольчими, бакалійними та побутовими товарами переважно імпортного виробництва через мережу орендованих магазинів із залученням фізичних осіб-підприємців, яким ТОВ «Європейські екопродукти» надавало в суборенду частину торгових площ. Зокрема, ФОП ОСОБА_1 проводив підприємницьку діяльність із роздрібної торгівлі в магазинах за адресами: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 , без виділення торгової площі в окреме приміщення та компенсації орендодавцю комунальних послуг. Така реалізація товару здійснювалася без оприбуткування отриманих готівкових коштів в касу підприємства, без сплати податку на додану вартість та податку на прибуток, за результатами чого видавалися нефіскальні чеки, окрім реалізації підакцизних товарів, яка здійснювалася від ТОВ «Європейські екопродукти».

Для отримання інформації щодо надходження коштів в безготівковому порядку (розрахунки з еквайрінгу) від кінцевих споживачів за реалізовані в роздріб товари на рахунках у банках Управління ДПС звернулося до ФОП ОСОБА_1 із письмовим запитом за №1693/22-01-07-10 від 26.05.2021 року про надання відомостей про рух коштів на його банківських рахунках. Відповіді на вказаний запит Управління ДПС не отримало, а тому виникла об`єктивна потреба в розкритті банківської таємниці щодо нього.

За таких обставин, Управління ДПС просило суд зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» надати інформацію про обсяг та обіг коштів за період з 05.01.2017 року по 30.09.2020 року по розрахункових рахунках: НОМЕР_1 (українська гривня), НОМЕР_2 (українська гривня), із зазначенням контрагентів, з якими проводились господарські операції, назви та коду ЄДРПОУ контрагентів, дати та призначення платежів ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ).

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 серпня 2021 року у задоволенні заяви Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд керувався тим, що відсутні підстави для розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо ФОП ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі Управління ДПС, посилаючись на порушення судом нормпроцесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким заяву Управління ДПС задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування скарги апелянт зазначав, що висновки суду першої інстанції щодо необґрунтованості заявником необхідності розкриття інформації, що містить банківську таємницю, спростовуються самою заявою та матеріалами справи. Заява Управління ДПС у відповідності до вимог ст.348 ЦПК України є обґрунтованою та містить детальний виклад обставин, у зв`язку з якими виникла об`єктивна потреба у розкритті банківської таємниці щодо руху коштів по банківських рахунках фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , зазначення положень законів, які надають відповідні повноваження, обсягів інформації та мети її використання контролюючим органом. При винесенні судового рішення, суд першої інстанції не врахував, що на даний час згідно п.52-2 розділу ХХ Перехідних положень ПК України діє мораторій на проведення документальних позапланових виїзних перевірок, тому контролюючий орган був позбавлений можливості призначити та провести таку перевірку щодо ФОП ОСОБА_1 .. Управління ДПС звернулось до ФОП ОСОБА_1 з письмовим запитом в порядку та згідно ст.73 ПК України, в якому чітко викладені обставини та підстави звернення, детальний перелік інформації та її документального підтвердження, яку необхідно надати. Вказаний запит, згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, отриманий ФОП ОСОБА_1 . На думку апелянта, висновки суду щодо ненадання доказів звернення до ФОП ОСОБА_1 з обґрунтованим запитом щодо отримання інформації не відповідають дійсним обставинам справи та спростовуються матеріалами справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що апелянтом не вказано жодного факту та доказу щодо наявності підстав для повного чи часткового скасування рішення суду першої інстанції, який повністю дослідив докази та встановив правильно фактичні обставини справи. Просить апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 17.08.2021 року залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_3 підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Представник ФОП ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив її відхилити.

Представник АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно вимог частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що на підставі наказу від 12 лютого 2021 року №404-П Управління ДПС провело документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Європейські екопродукти» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, повноти та своєчасності сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 05 січня 2017 року по 30 вересня 2020 року.

За результатами цієї перевірки складено акт №2981/22-01-07-01/41069755 від 02 червня 2021 року.

Документальною перевіркою встановлено, що протягом періоду з 01.02.2017 року по 30.09.2020 року ТОВ «Європейські екопродукти» здійснювало фінансово-господарську діяльність з роздрiбної торгiвлі у мережі магазинів «MOZZARELLA» із залученням фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суборендаря торгових площ, з метою мінімізації сплати податків, що полягала в здійсненні реалізації непідакцизної групи товарів невідомого походження, власником якої було ТОВ «Європейські екопродукти», кінцевим споживачам від імені ОСОБА_4 та інших підконтрольних фізичних осіб-підприємців, з використанням торгової марки «MOZZARELLA». Така реалізація здійснювалась без оприбуткування отриманих готівкових коштів в касу підприємства, без сплати податку на додану вартість та податку на прибуток, за результатами чого видавалися нефіскальні чеки, окрім реалізації підакцизних товарів, яка здійснювалася від ТОВ «Європейські екопродукти».

Для отримання інформації щодо надходження коштів в безготівковому порядку (розрахунки з еквайрингу) від кінцевих споживачів за реалізовані в роздріб товари на рахунки в банках, відкриті фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , Головне управління ДПС у Хмельницькій області звернулося до фізичної особи-підприємця із письмовим запитом №1693/22-01-07-10 від 26.05.2021 про подання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

ФОП ОСОБА_1 не дав відповідь на цей запит.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пп. 41.1.1 п. 41.1 ст. 41 Податкового кодексу України (далі ПК України) контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

В силу п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право, зокрема: для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом (пп. 20.1.2); проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення (пп. 20.1.4); отримувати безоплатно від платників податків, а також від установ Національного банку України, банків та інших фінансових установ довідки у порядку, встановленому Законом України «Про банки і банківську діяльність» та цим Кодексом, довідки та/або копії документів про наявність банківських рахунків, а на підставі рішення суду інформацію про обсяг та обіг коштів на рахунках, у тому числі про ненадходження в установлені строки валютної виручки від суб`єктів господарювання, інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком (пп. 20.1.5).

Як передбачено п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

За змістом статей 75-80 ПК України (глава 8 ПК України) ці перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Так, камеральна перевірка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість, а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО (пп. 75.1.1). Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка. Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу (пп. 75.1.2).

Камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення (п. 76.1).

Документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок. План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки (п. 77.1). Про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому (його представнику) не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано (вручено) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки (п. 77.4).

Документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності певних обставин на підставі наказу контролюючого органу про її проведення (п. 78.1, пп. 78.1.5).

Документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу (п. 79.1). Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки (п. 79.2).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності певних підстав (п. 80.2).

Згідно зі ст. 85 ПК України забороняється витребування документів від платника податків будь-якими посадовими (службовими) особами контролюючих органів у випадках, не передбачених цим Кодексом (п. 85.1). Платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки (п. 85.2). При проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності). Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки (п. 85.4).

Частиною 1 статті 1076 Цивільного кодексу України встановлено, що банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 60 Закону України №2121-ІІІ « Про банки і банківську діяльність» ( далі Закон №2121-ІІІ) інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним або стала відомою третім особам при наданні послуг банку або виконанні функцій, визначених законом, а також визначена у цій статті інформація про банк є банківською таємницею. Банківською таємницею, зокрема, є: відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта, вчинені ним правочини; фінансово-економічний стан клієнта; відомості стосовно комерційної діяльності клієнтів чи комерційної таємниці, будь-якого проекту, винаходів, зразків продукції та інша комерційна інформація.

В силу п. 2 ч. 1 ст. 62 Закону №2121-ІІІ інформація щодо юридичних і фізичних осіб, що становить банківську таємницю, розкривається банками за рішенням суду.

За змістом ст. 347 ЦПК України заява про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи у випадках, встановлених законом, подається до суду за місцезнаходженням банку, що обслуговує таку юридичну або фізичну особу.

Згідно з ч. 2 ст. 350 ЦПК України якщо під час судового розгляду буде встановлено, що заявник вимагає розкрити інформацію, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи без підстав і повноважень, визначених законом, то суд ухвалює рішення про відмову в задоволенні заяви.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що однією з істотних умов договору банківського рахунку є гарантування банком збереження банківської таємниці.

Банківська інформація за своїм правовим режимом відноситься до таємної інформації з обмеженим доступом, розголошення якої може завдати шкоди особі (клієнту банку). Банківською таємницею, зокрема є відомості про стан рахунку клієнта, операції за рахунком, проведені за дорученням або на користь клієнта, здійснені ним угоди, фінансово-економічний стан клієнта, його комерційна діяльність тощо.

На вимогу відповідних уповноважених державних органів банк вправі надати інформацію, яка містить банківську таємницю, у межах та обсягах, визначених законом.

Підставою для розкриття податковим органам інформації, яка містить банківську таємницю, є необхідність проведення перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів до державного бюджету суб`єктом господарської діяльності.

При цьому своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплата податків і зборів (обов`язкових платежів) здійснюється шляхом проведення органами державної податкової служби камеральних, документальних (планових або позапланових, виїзних або невиїзних) та фактичних перевірок.

Як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 13 постанови від 30 вересня 2011 року №10 «Про судову практику в цивільних справах про розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб», саме по собі неподання у встановлений строк податкової декларації або їх розрахунків, необхідність перевірки достовірності, повноти нарахування та сплати усіх передбачених Податковим кодексом України податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства тощо є підставою для ініціювання органами державної податкової служби перевірок, згідно з процедурою, визначеною главою 8 Податкового кодексу України. У цьому випадку розкриття банківської таємниці можливе в разі доведення органом державної податкової служби обставин, за яких перевірки є неможливими або є інша об`єктивна потреба в розкритті такої таємниці.

Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У зв`язку з цим у разі, якщо податковий орган звертається до суду з заявою про розкриття банківської таємниці щодо особи, стосовно якої не здійснюється перевірка своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів відповідно до глави 8 ПК України, то суд не має підстав для задоволення такої заяви.

З матеріалів справи вбачається, що 26 травня 2021 року Управління ДПС звернулося до ФОП ОСОБА_1 з письмовим запитом про надання інформації щодо здійснення ним підприємницької діяльності.

Водночас, Управління ДПС не довело в суді проведення в установленому порядку перевірки з питань дотримання ФОП ОСОБА_1 податкового законодавства та/або неможливості вчинення дій відповідно до способів реагування, передбачених законом.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви Управління ДПС про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю щодо ФОП ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди заявника з висновками суду першої інстанції щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року).

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Щодо судового збору.

Відповідно до ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Частиною 7 зазначеної статті передбачено, що при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 листопада 2021 року.

Судді: Т.О. Янчук

А.В. Купельський

О.І. Ярмолюк