КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2021 року Київський апеляційний суд в складі:

Судді - доповідача: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Поліщук Н.В.

При секретарі Дроздовій Ж.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 23 лютого 2021 року про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, постановлену суддею Коробенко С.В. по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Ургазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки,

У С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогами про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого листа по справі №2-2240/10, виданого 13.08.2010 року Солом`янським районним судом м. Києва на підставі рішення від 16.06.2010 року, в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 46 963,12 доларів США та 20 810,41 грн., обґрунтовуючи тим, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання закінчився 09.08.2013 року. Враховуючи, що стягувач не звертався до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення до виконання, державний виконавець з того часу не мав підстав для відкриття виконавчого провадження, і навіть відкривши його, повинен був закінчити його протягом шести місяців, після чого виконавчий лист мав бути повернутий стягувачу. Крім того, заявник зазначив, що з матеріалів виконавчого провадження йому стало відомо, що виконавець мав намір погашати заборгованість за рахунок предмету іпотеки супереч положенням Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 23 лютого 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, задовольнити, мотивуючи тим, що ухвала була прийнята без з`ясування всіх обставин у справі, з порушенням норм матеріального права, зокрема, вказує, що місцевим судом не було враховано те, що стягувачем було пропущено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, який не був поновлений судом. Також виконавчий лист не підлягає виконанню, оскільки квартира підпадає під дію мораторію і на неї не може розповсюджуватися примусове стягнення у виконавчому провадженні.

Представник Акціонерного банку «Ургазбанк» у суді апеляційної інстанції проти задоволення апеляційної скарги заперечував. Просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, причину неявки суду не повідомив.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, що не з`явились.

Відмовляючи у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив із того, що вимоги заяви необґрунтовані, не підтверджені належними доказами.

Колегія суддів з таким висновком суду погоджується, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 16.06.2010 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Ургазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки.

13.08.2010 року представником Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Ургазбанк» було отримано виконавчий лист по справі.

Згідно з довідкою №49274294 від 25.10.2019 року 05.11.2015 року на виконання Солом`янського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві надійшов виконавчий лист виданий Солом`янським районним судом від 13 серпня 2010 року, по справі № 2-2240/10.

09.11.2015 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання даного виконавчого документа.

18.07.2018 року державним виконавцем Солом`янського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Солом`янським РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві було втрачено оригінал виконавчого листа (а.с.76).

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Виконання рішення суду будь - якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину «судового провадження» відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.

За положеннями статей 1 та 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження здійснюється з дотриманням серед інших таких засад як верховенства права, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Відповідно до ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Ухвала суду за результатами розгляду заяви може бути оскаржена у порядку, встановленому цим Кодексом.

На суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально - правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально - правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь - яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що заявник не надав суду належних , допустимих та достатніх доказів виконання ним своїх зобов`язань за виконавчим листом, а тому підстав для визнання його таким, що не підлягає виконанню немає.

Посилання апелянта на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути прийнято судом, оскільки існування зазначеного закону не є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Вказаний закон підлягає застосуванню в іншому порядку.

Колегія суддів не погоджується також із доводами заявника в тій частині, що стягувачем пропущено строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки в разі, якщо такий строк стягувачем пропущено, то питання щодо пропуску строку повинно вирішуватися при відкритті виконавчого провадження .

Як вбачається із матеріалів справи виконавчий лист було повернуто стягувачу 18.07.2018 року державним виконавцем Солом`янського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві , а тому на час розгляду даної справи стягувачем не втрачено право звернення виконавчого листа до примусового виконання.

Доводів, що слугували б підставою для визнання виконавчого листа , виданого Солом`янським районним судом м. Києва на виконання рішення суду від 16.06.2010 року, таким, що не підлягає виконанню, заявник не вказав.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 23 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 27 липня 2021 року.

Суддя - доповідач:

Судді: