Справа № 132/3142/21
УХВАЛА

Іменем України

"08" листопада 2021 р. місто КАЛИНІВКА

Суддя Калинівського районного суду Вінницької області Сєлін Є.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого за довіреністю діє Чавага Галина Петрівни, представником якої є адвокат Сабадах Назар Броніславович, до Калинівської міської ради Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

30.09.2021р. до Калинівського районного суду Вінницької області надійшла вказана позовна заява, яка згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.09.2021р. була передана на розгляд судді Сєліну Є.В., який своєю ухвалою від 04.10.2021р. залишив її без руху, надавши можливість заявникам усунути її недоліки.

На виконання ухвали про залишення позову без руху, 05.11.2021р. на адресу суду надійшла виправлена позовна заява, ознайомившись з якою, суд вважає, що її слід повернути особі, яка її подала, з огляду на наступне.

Позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам статей 175, 177 ЦПК України.

Так, згідно частини другої статті 175 ЦПК України, позовна зава подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Частиною другою статті 15 ЦПК України передбачено, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно частини першої статті 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

За змістом частини четвертої статті 62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02.06.2016р. № 1401-VIII, яким Конституцію України доповнено статтею 131-2.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 131-2 Конституції України, виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Пунктом 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України визначено, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» (до 30.09.2016р.), здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, - до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню.

Частиною другою статті 60 ЦПК України регламентовано, що під час розгляду спорів, що виникають з трудових правовідносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Згідно частини шостої статті 19 ЦПК України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); 4) справи про розірвання шлюбу; 5) справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини першої статті 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи; справи, що виникають з трудових правовідносин; про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.

У Постанові Верховного Суду від 26 травня 2021 року у справі № 391/35/19, провадження № 61-7814св20, Постанові Верховного Суду від 23 червня 2021 року у справі № 336/4409/20, провадження № 61-8015св21, зазначено про те, що розгляд вимог немайнового характеру не може здійснюватися у порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно частини четвертої статті 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; щодо спадкування; щодо приватизації державного житлового фонду; щодо визнання необгрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; в яких ціна позову перевищує пятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; інші вимоги, обєднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Із аналізу вказаного слідує, що вказана справа не належить до категорії малозначних, оскільки стосується спору щодо спадкування, а відтак представником в ній може бути виключно адвокат.

Доказів того, що представник позивача ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_2 належить до осіб, які зазначені в ч.3 ст.131 -2 Конституції України, чи що провадження у даній справі розпочате до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» (до 30.09.2016р.), матеріали позовної заяви також не містять.

По своїй суті підписання та/або подання позовної заяви є процесуальними формами реалізації повноважень з представництва, яке має здійснюватися адвокатами.

Згідно частини першої статті 17 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», рада адвокатів України забезпечує ведення Єдиного реєстру адвокатів України з метою збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до цього Закону набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності. Внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України здійснюється радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України.

Інформація, внесена до Єдиного реєстру адвокатів України, є відкритою на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України. Рада адвокатів України і відповідні ради адвокатів регіонів надають витяги з Єдиного реєстру адвокатів України за зверненням адвоката або іншої особи (ч.4 ст.17 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Судом встановлено, що станом на 08.11.2021р. відомості про Чавагу Г.П., як адвоката, у Єдиному реєстрі адвокатів України відсутні.

За таких обставин, ОСОБА_2 не має процесуального права на представництво інтересів позивача ОСОБА_1 у Калинівському районному суді Вінницької області, при розгляді даної справи.

Аналогічна позиція висловлена в ухвалі Дніпровського апеляційного суду від 22.10.2021р. у справі № 216/5447/21 (провадження № 22-ц/803/10034/21).

Крім цього, за змістом пункту 1 частини першої статті 62 ЦПК України, повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема, довіреністю фізичної або юридичної особи.

За змістом частини другої статті 62 ЦПК України, довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.

Частиною дев`ятою статті 62 ЦПК України встановлено, що довіреності або інші документи, які підтверджують повноваження представника і були посвідчені в інших державах, повинні бути легалізовані в установленому законодавством порядку, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 34 Закону України «Про міжнародне приватне право», порядок видачі, строк дії, припинення та правові наслідки припинення довіреності визначаються правом держави, у якій видана довіреність.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про міжнародне приватне право», документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні у разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Конвенція 1961 року, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, згода на обов`язковість якої надана Законом України від 10 січня 2002 року «Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів», набула чинності між Україною і державами-учасницями Конвенції, що не висловили заперечень проти її приєднання, з 22 грудня 2003 року.

За змістом статті 2 Конвенції кожна з договірних держав звільняє від легалізації документи, на які поширюється ця Конвенція і які мають бути представлені на її території.

Статтею 3 цієї Конвенції передбачено, що єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений.

Згідно з положеннями Конвенції, документ, на якому проставлено апостиль, не потребує ніякого додаткового оформлення чи засвідчення і може бути використаний в будь-якій іншій державі-учасниці Конвенції.

З матеріалів справи вбачається, що подана позовна заява підписана ОСОБА_2 з посиланням на те, що вона є представником ОСОБА_1 (адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ).

На підтвердження своїх повноважень представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 долучено до позову копію довіреності від 17.12.2020р. серії 47 БА 3477453, за змістом якої уповноважено ОСОБА_2 представляти інтереси ОСОБА_1 , в тому числі з правом подачі і підпису позовної заяви.

Проте, вказана довіреність від 17.12.2020р. серії 47 БА 3477453, не містить інформації щодо проставлення апостиля компетентним органом Російської Федерації, яка також є країною-учасницею Конвенції 1961 року, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів.

Крім того, вказана вище довіреність не містить жодних відміток (засвідчень) її легалізації на території України, через консульство, відповідно до Інструкції про порядок консульської легалізації офіційних документів в Україні і за кордоном, затвердженої наказом Міністерства закордонних справ України від 04 червня 2002 року № 113.

Отже, ОСОБА_2 не надано належних доказів на підтвердження повноважень представляти інтереси ОСОБА_1 , в тому числі з правом подачі і підпису позовної заяви.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вінницького апеляційного суду від 11.10.2021р. у справі № 127/29655/13-ц (провадження № 22-ц/801/2315/2021).

Згідно частини четвертої статті 62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Як вбачається з матеріалів справи, поданий від імені ОСОБА_1 цивільний позов, окрім ОСОБА_2 , підписаний її представником - адвокатом Сабадах Назаром Броніславовичем.

На підтвердження вказаних повноважень до позовної заяви додано ордер серії ІФ № 054916 від 01.11.2021р., згідно якого адвокат Сабадах Н.Б. уповноважений на надання правової допомоги ОСОБА_2 у Калинівському районному суді Вінницької області в цивільній справі № 132/3142/21, на підставі договору про надання послуг адвоката від 01.09.2021р.

Згідно п.1 «Предмет договору» договору про надання послуг адвоката, укладеного 01.09.2021р. між ОСОБА_2 (Клієнт) та адвокатом Сабадах Н.Б. (Адвокат), Клієнт доручає Адвокату надавати йому правову допомогу в цивільній справі про визнання права власності на спадкове майно в суді першої інстанції. Для виконання цілей, передбачених даним Договором, Клієнт доручає Адвокату: подавати заяви від імені Клієнта, клопотання, заперечення, скарги та інші процесуальні документи; знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії; брати участь в засіданнях суду, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів; подавати запити з метою збору доказів по справі; користуватися іншими процесуальними правами, наданими Клієнту чинним законодавством України.

При цьому, документів, що посвідчують повноваження адвоката Сабадах Н.Б. діяти від імені ОСОБА_1 у Калинівському районному суді Вінницької області, у тому числі підписувати та подавати від його імені позовну заяву, матеріали справи не містять.

Слід зауважити, що сама довіреність від 17.12.2020р. серії 47 БА 3477453, яка видана на ім`я ОСОБА_2 , забороняє передоручення повноважень за цією довіреністю іншим особам.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 185 ЦПК України, заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Оскільки судом не встановлено права ОСОБА_2 та її представника адвоката Сабадах Н.Б. на підписання від імені та в інтересах ОСОБА_1 позовної заяви про визнання права власності на спадкове майно, така позовна заява підлягає поверненню особі, яка її подала.

Водночас повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з позовом, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.4 ст.185 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого за довіреністю діє Чавага Галина Петрівни, представником якої є адвокат Сабадах Назар Броніславович, до Калинівської міської ради Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно повернути особі, яка її подала.

Копію цієї ухвали невідкладно надіслати на адресу заявника.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позову.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя