П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2021 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 760/23345/20

Номер провадження № 22-ц/824/14496/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Вербової І.М., суддів: Головачова Я.В., Нежури В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Києві апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 30 серпня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Оксюти Т. Г., у справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2020 року Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до Солом`янського районного суду міста Києваз позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н 13 квітня 2011 року у розмірі 33 571 грн. 63 коп. та судового збору у сумі 2 102 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 звернувся до АТ «КБ «Приватбанк» та підписав Анкету-заяву № б/н від 13 квітня 2011 року.

Відповідач підтвердив, що підписана ним Заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складають між ним та банком Договір про надання банківських послуг.

Так, банк свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Натомість ОСОБА_1 , не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 16 вересня 2020 року складає 33 571 грн. 63 коп., з яких: 23 754 грн. 49 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 8 190 грн. 82 коп. - заборгованість за простроченими відсотками; 1 626 грн. 32 коп. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України.

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 30 серпня 2021 року (а.с. 91-93) у задоволенні позову Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, 03 вересня 2021 року АТ «КБ «Приватбанк» направило апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просило рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 30 серпня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги, задовольнити; судові витрати покласти на відповідача.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що з метою отримання банківських послуг відповідач звернувся до АТ «КБ «Приватбанк» та підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 13 квітня 2011 року та виявив бажання оформити платіжну картку кредитка Універсальна.

На підставі вищевказаної заяви, відповідачу відкрито та видано кредитну картку № 430764 «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та встановлено 15 жовтня 2012 року початковий кредитний ліміт в розмірі 2 000 грн., який в подальшому було збільшено.

Скаржник зазначає, що відповідачем особисто було підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», у якій міститься тип кредитної лінії, базову відсоткову ставку за користуванням кредиту, розмір щомісячних платежів, строк їх внесення, порядок нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості, розмір штрафів при порушенні термінів платежів. Тобто сторонами при укладенні кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору.

На думку скаржника, активація картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору. Дії з користування кредитними коштами та погашення заборгованості свідчать про визнання заборгованості по кредиту та згоду з умовами кредитування.

Скаржник зазначає, що встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, у суду були відсутні підстави для відмови у стягненні відсотків по кредиту.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 вересня 2021 року відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

Відзиву подано не було.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 вересня 2021 року закінчено проведення підготовчих дій, призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення осіб, які брали участь у справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її часткового задоволення, виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що у матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують суму наданого відповідачу кредитного ліміту та видачу кредитної картки, а також те, що при укладенні договору дотримано вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 13 квітня 2011 року ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 19).

13 квітня 2011 року ОСОБА_1 підписав довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» по договору SAMDN3592 (а.с. 20).

Із виписки по рахунку за договором № б/н станом на 18 вересня 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 користувався кредитними АТ «КБ «Приватбанк», проте їх не повернув (а.с. 34-79).

Згідно з наданим банком розрахунком, у ОСОБА_1 за договором № б/н від 13 квітня 2011 року наявна заборгованість, яка станом на 16 вересня 2020 року становить 33 571 грн. 63 коп., з яких: 23 754 грн. 49 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 8 190 грн. 82 коп. - заборгованість за простроченими відсотками; 1 626 грн. 32 коп. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України (а.с. 04-16).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 статті 638 ЦК України визначені умови за яких договір вважається укладеним, а саме договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Пунктом 3, 4, 6, 8 та 9 частини 3 вищевказаної статті встановлено, що інформація, яка надається кредитодавцем споживачу, зазначена у частині другій цієї статті, має містити відомості про: суму кредиту, строк кредитування, мету отримання та спосіб надання кредиту; тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, а також індекси, що застосовуються для розрахунку змінюваної процентної ставки. Індекс, що застосовується для розрахунку змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим Цивільним кодексом України; реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача на дату надання інформації виходячи з обраних споживачем умов кредитування.

Якщо кредитодавець пропонує різні способи надання кредиту, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що використання інших способів надання кредиту може мати наслідком застосування іншої реальної річної процентної ставки.

Якщо платежі за послуги кредитодавця, пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, є періодичними, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що витрати на такі послуги можуть змінюватися протягом строку дії договору про споживчий кредит; порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); попередження про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит.

Як вбачається з приписів ч. 2 ст. 530 ЦК України, кредитору надано право вимагати виконання зобов`язання у будь-який час, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги.

Так, з виписки за договором № б/н станом на 16 вересня 2020 року, яка є первинним фінансовим документом банку, вбачається, що ОСОБА_1 користувався кредитними коштами АТ «КБ «Приватбанк», проте отримані ним кошти в добровільному порядку не повернув, у зв`язку з чим, виходячи з положень частини 2 статті 530 ЦК України, та з урахуванням розрахунку заборгованості наданого банком, колегія суддів приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 23 754 грн. 63 коп.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банк змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Під час апеляційного перегляду колегією суддів встановлено, що в Анкеті-заяві, доданій до позовної заяви, містяться анкетні дані відповідача та волевиявлення останнього на отримання платіжної картки кредитка «Універсальна».

Відповідно до Витягу з Умов та правил надання банківських послуг банк у разі прийняття позитивного рішення випускає клієнту картку на підставі Заяви.

Разом з тим, з копії Анкети-заяви неможливо встановити, яке саме рішення було прийнято банком та тип банківської картки, яку отримав відповідач: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD», а, отже, і відсоткову ставку за користування кредитом, яка безпосередньо залежить від типу банківської картки.

Долучений позивачем до матеріалів справи розрахунок заборгованості за договором № б/н від 13 квітня 2011 року, в якому зазначено, зокрема, процентну ставку за користування кредитом, не є документом, який підтверджує умови кредитування та суму заборгованості за кредитом, оскільки він повністю залежить від волевиявлення банку.

Наявні в матеріалах справи витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг які наявні в матеріалах справи, не містить підпису позичальника, а відтак, не можуть розцінюватися як частина кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання Анкети-заяви. Крім того, матеріали справи не містять підтверджень того, що підписуючи Анкету-заяву відповідач погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг в АТ «Приватбанк», які були долучені позивачем до матеріалів справи.

Довідка про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», не може бути підставою для стягнення з відповідача заборгованості по процентам, оскільки кредитний договір, укладений між сторонами, не має присвоєного номеру, хоча у довідці зазначено, що вона відноситься до договору № SAMDN3592, при цьому, згадана довідка містить підпис особи без ініціалізації не зазначено прізвище, імя та по-батькові підписанта, тому її не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 13 квітня 2011 року шляхом підписання Анкети-заяви.

Інші докази на підтвердження заявлених позивачем вимог, останнім не надано.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку щодо відсутності підстав для стягнення із відповідача на користь банку заборгованості за простроченими відсотками та відсотками нарахованими на прострочений кредит.

Колегія суддів ставиться критично до посилання скаржника на довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» підписану відповідачем, як на доказ погодження між сторонами умов договору, оскільки кредитний договір укладений між сторонами не має присвоєного номеру, в той час як у довідці зазначено, що вона відноситься до договору № SAMDN3592, а відтак, її не можна розцінювати як частину договору про надання банківських послуг № б/н від 13 квітня 2011 року укладеного між сторонами.

Посилання скаржника на відсутність у суду підстав для стягнення відсотків по кредиту, у зв`язку з неповерненням кредитних коштів, є безпідставним, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження погодження між сторонами процентної ставки.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції, оскаржуване рішення не можна назвати в повній мірі законним та обґрунтованим в розумінні ст. 263 ЦПК України, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити частково.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 30 серпня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту - скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» () заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором № б/н 13 квітня 2011 року у розмірі 23 754 грн. 49 коп.

У іншій частині рішення суду - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» () судовий збір у сумі 3 718 грн. 31 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: Я.В. Головачов

В.А. Нежура