Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2021 р. Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області в складі :

головуючого - судді Мушкета О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Дарменко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Маріупольської міської ради про надання дозволу матері дитини на зняття з реєстрації та реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування Маріупольської міської ради про надання дозволу матері дитини на зняття з реєстрації та реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 03 серпня 2013 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16.01.2017 року було розірвано.

Від вказаного шлюбу у них народилась дитина, дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З моменту розірвання шлюбу і по теперішній час дочка зареєстрована та фактично проживає разом із нею за адресою: АДРЕСА_1 , проте наразі виникла необхідність у продажу зазначеного будинку та зняття з реєстрації дитини та її перереєстрації за новою адресою.

На теперішній час, батько дитини жодної участі у її вихованні не приймає, з дитиною не спілкується, на телефонні дзвінки не відповідає, що унеможливлює отримання нею письмової згоди батька на зняття з реєстрації місця проживання та у подальшому реєстрацію місця проживання їх дитини, у зв`язку з чим, просить суд надати їй дозвіл на зняття з реєстрації місця проживання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з адреси: АДРЕСА_1 та на реєстрацію місця проживання дитини разом з нею на адресу: АДРЕСА_2 без згоди батька - ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 05 листопада 2020 року відкрито провадження по даній справі та запропоновано відповідачу подати письмовий відзив на позов.

Станом на 12 січня 2021 року відзив на позов від відповідача до суду не надійшов.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, від її представника - адвоката Наливай О.С. через канцелярію суду надійшла письмова заява, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав суду письмову заяву, згідно якої просив суд слухати справу у його відсутності, проти задоволення позову не заперечив.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Маріупольської міської ради Мамаєва С.В. в судове засідання не з`явилась, подала суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності представника та надала суду письмовий висновок органу опіки та піклування Маріупольської міської ради в якому зазначено, що при ухваленні рішення по даному позову покладаються на розсуд суду.

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи та проведенням розгляду справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося.

Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частинами 1, 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти рокі, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, регулюються Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі Закону).

За вимогами ст.6 Закону визначено, що реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

Статтею 14 вказаного Закону визначено, що вільний вибір місця проживання обмежується щодо: осіб, які не досягли 14-річного віку, а у ст. 7 вказаного Закону вказано, що зняття з реєстрації місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

Згідно із ст. 10 вказаного Закону правила здійснення реєстрації місця проживання, форми необхідних для цього документів, порядок передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Так, правила здійснення реєстрації місця проживання закріплені у постанові КМУ № 207 від 02.03.2016 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» (далі - Правила). Відповідно до п. 18 вказаних правил у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків. Також, у п. 26 вказаних Правил зазначено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами зняття з реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним із батьків здійснюється за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Підстави для відмови в реєстрації або знятті з реєстрації місця проживання визначені ст. 9-1 Закону та п. 11 Правил. Так, орган реєстрації відмовляє в реєстрації або знятті з реєстрації місця проживання, якщо особа не подала передбачені цим Законом документи або інформацію, у поданих особою документах містяться недостовірні відомості або подані нею документи є недійсними, для реєстрації або зняття з реєстрації звернулася особа, яка не досягла 14-річного віку.

З огляду на ст. 13 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вільний вибір місця проживання серед іншого обмежується щодо осіб, які не досягли 14-річного віку.

Аналізом зазначених норм, встановлено, що будь-яка фізична особа, що досягла 14 річного віку вправі вільно вибирати місце проживання, у зв`язку із чим звертатися до органів реєстрації із заявами з даного приводу. Одночасно, місцем проживання фізичної особи у віці до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, відповідно батьки звертаються до органів реєстрації із заявами про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання дітей.

Судом встановлено, що 03 серпня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 510.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області від 04 червня 2014 року, ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 і її батьками зазначені сторони по справі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Відповідно до рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 січня 2017 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було розірвано.

Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого Приморським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 10.07.2020 року, позивач по справі уклала шлюб з ОСОБА_5 та змінила прізвище « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_5 ».

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання, виданої Департаментом адміністративних послуг управління з оформлення паспортних документів та реєстрації місця проживання від 25.05.2020 року, позивач по справі ОСОБА_8 разом зі своєю дочкою зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , який належить позивача - ОСОБА_9 , що стверджується витягом з Державної реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.01.2019 року.

З позовної заяви вбачається, що у зв`язку з тим, що у матері позивача виникла необхідність продажу будинку, позивач разом зі своєю дочкою змушена перереєструватись у будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 частки якого згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 06.03.2008 року належить ОСОБА_10 , яка надала письмову згоду на їх реєстрацію місця проживання у її будинку, що стверджується її письмовою згодою від 10.12.2020 року, яка міститься в матеріалах справи.

Як вбачається з заяви про зняття з реєстрації місця проживання від 03.07.2020 року позивач звернулась до Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради про зняття з реєстрації її дочки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте у знятті дочки з місця реєстрації позивачу було відмовлено, оскільки особа не подала усіх необхідних документів для реєстрації чи зняття з місця реєстрації, а саме відсутня згода батька дитини на проведення вказаних дій.

Згідно довідки, виданої ОСББ «Купріна-21» позивач по справі проживає у квартирі чоловіка ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_4 .

З висновку Органу опіки та піклування Маріупольської міської ради від 11.01.2020 року вбачається, що у зв`язку з тим, що батьки дитини не дійшли згоди щодо перереєстрації місця проживання дитини, при вирішенні питання щодо надання ОСОБА_1 на зняття малолітньої дитини ОСОБА_3 з реєстрації місця проживання та надання дозволу на реєстрацію місця проживання покладаються на розсуд суду.

Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року із змінами, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-ХІІ, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Оскільки невизначеність реєстрації місця проживання малолітньої ОСОБА_3 за фактичним місцем проживання зі своєю матір`ю суперечить її інтересам та суттєво обмежує реалізацію її прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист, суд вважає, що позовні вимоги про надання дозволу на зняття з реєстрації та реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька підлягають задоволенню.

Так ЄСПЛ неодноразово наголошував, що Конвенція покликана гарантувати не теоретичні чи ілюзорні права, а права практичні та ефективні (справа "Байт і Кеннеді проти Німеччини(п.67) "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II, проти Німеччини" (п.45).Відповідно до частини першої ст. 3 Конвенції про права дитини у всіх діях щодо дітей, незалежно від того , здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З врахуванням того, що суд виходить з пріоритету інтересів дитини, їх найкращого забезпечення враховуючи обставини справи, визначений нормативно-правовим актом порядок реєстрації місця проживання дітей до 10 років, тому приходить до висновку, що саме рішення про визначення місця проживання дитини є підставою для реєстрації місця проживання дитини, незалежно від стосунків батьків, а отже таке судове рішення буде ефективним способом захисту прав дитини.

Таким чином суд вважає вказані позовні вимоги позивача доведеними у повному обсязі та такими, які підлягають до задоволення.

Суд також вважає, що з відповідача необхідно стягти судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 18, 76, 81, 89, 141,206, 258, 259, 263-265, 268ЦПК України, ст. 33 Конституції України, ст. 160 СК України, ст. ст. 29, 242 ЦК України, ст. ст. 6, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» суд, -.

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Маріупольської міської ради про надання дозволу матері дитини на зняття з реєстрації та реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька- задовольнити.

Надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 дозвіл на зняття з реєстрації місця проживання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з адреси: АДРЕСА_1 та на реєстрацію місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_2 , без згоди батька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_4 .

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн.. 80 коп.

На рішення може бути подана апеляція безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Іллічівський районний суд м.Маріуполя Донецької області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О. О. Мушкет