465/5994/21
2-о/465/156/21
У Х В А Л А

про направлення справи для визначення підсудності

05.11.2021 року суддя Франківського районного суду м.Львова Мартинишин М.О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , з участю заінтересованої особи: Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернулася до Франківського районного суду, за місцем проживання представника із заявою у якій просить встановити факту належності її правовстановлюючого документа державного акту на право приватної власності на землю від 05.08.1997 року, виданого Зимноводівською сільською радою народних депутатів, на земельну ділянку площею 0,0476 га, яка знаходиться в садівничому товаристві «Калина» та зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1257.

Розглянувши надані матеріали, прихожу до висновку про необхідність передання справи для визначення підсудності, виходячи з наступного.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Отже, поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Слід також врахувати, що недотримання судом правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд до належного суду (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Зі змісту заяви та долучених до неї матеріалів вбачається, що зареєстровано місце проживання заявника за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Зі змісту положень ст.27 ЦПК України вбачається, що позови фізичної особи або фізичною особою пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування особи.

Згідно норм Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», презюмовано вільний вибір місця проживання, проте він має бути відповідно належним чином зареєстрований та підтверджений (зокрема для громадян України, іноземців та осіб без громадянства, осіб які проживають на тимчасово окупованих територіях).

Разом з тим, стаття 316 ЦПК України, не змінює правового змісту представництва, врегульованого параграфом 2 ЦПК України. Так згідно ст. 64 ЦПК України представник, який діє від імені особи, представляє її процесуальні права та обов`язки. Тобто (адвокат) представник не є самостійним суб`єктом з огляду на правовідносини, не може звертатися до суду від свого імені та за своїм місцем проживання або перебування, він діє виключно від імені та в інтересах заявника та наділений саме його правами та обов`язками, зокрема і щодо місця проживання або перебування.

Відтак, доказів, які б свідчили проте, що заявник має зареєстроване місце проживання або перебування на території Франківського району м.Львова, із дотриманням вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», до матеріалів заяви не додано.

Згідно з відповіді ГУДМС України у Львівській області про місце реєстрації фізичної особи ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, що остання за адресою: АДРЕСА_2 не значиться.

Відповіддю Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 02.11.2021 року за №35-вих-100930 стверджується, що в Реєстрі територіальної громади м.Львова відомості щодо реєстрації/зняття з реєстрації гр. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 .

Однак в матеріалах справи міститься інформація щодо останнього відомого місця реєстрації на території АР Крим.

Тобто, вказана цивільна справа територіально підсудна місцевому загальному суду Автономної Республіки Крим.

Таким чином розгляд справи Франківським районним судом м.Львова без дотримання вимог ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» приведе до розгляду справи судом, який не визначений законом.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VІІ, у зв`язку з неможливістю здійснення правосуддя судами Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях, територіальну підсудність цивільних справ, підсудних розташованим на території Автономної Республіки та міста Севастополя судам, змінено. Цивільні справи, підсудні місцевим (районним, міським, районним у містах, міськрайонним) судам, що розташовані на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, підлягають розгляду одним із районних судів міста Києва, який визначається апеляційним судом міста Києва.

Указом Президента від 29 грудня 2017 року № 452/2017 ліквідовано Апеляційний суд міста Києва та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область та місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві. Повноваження Київського апеляційного суду поширюються на територію міста Києва. За таких умов, до компетенції вказаного суду належить вирішення питання визначення підсудності у справах підсудних місцевим загальним судам, розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.

Отже, норми Закону № 1207-УІІ є спеціальним Законом і регулює питання підсудності справ на період тимчасової окупації Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, і забезпечення розгляду таких справ, підсудних місцевим загальним судам, розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, - місцевими загальними судами міста Києва, що визначаються Київським апеляційним судом.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За таких обставин, враховуючи, що дана справа не підсудна Франківському районному суду м.Львова такий розгляд приведе до порушень правил підсудності, оскільки справа повинна бути розглянута належним судом, тому слід передати дану справу до Київського апеляційного суду для визначення підсудності місцевим загальним судам міста Києва.

З огляду на викладене, керуючись статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року №1207-VII , ст. ст. 4, 27, 28, 29, 31, 32, 187, 260, 261, 316, 354 ЦПК України-

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , з участю заінтересованої особи: Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа - передати для визначення підсудності місцевим загальним судам міста Києва до Київського апеляційного суду (вулиця Солом`янська, 2А, м. Київ, 03110).

Копію ухвали надіслати представнику заявника.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду в порядкуст.355 ЦПК України.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Мартинишин М.О.