ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«14» січня 2021 року м. Херсон

Справа № 662/2914/18

Провадження № 22-ц/819/257/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судя - доповідач)Воронцової Л. П.
суддів:Ігнатенко П. Я.,
Полікарпової О. М.
секретарСікора О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Кисельов Максим Юрійович на рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області у складі судді Решетова В. В. від 16 вересня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу і поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування позовної заяви зазначив, що 03 лютого 2017 року між ним та ОСОБА_2 було укладено шлюб.

Спільне життя з дружиною не склалося, оскільки він, у зв`язку зі своєю роботою постійно відсутній вдома, а коли повертався додому дружина до нього ставилась без поваги. Шлюбні відносини між ними припинились з початку 2018 року.

За час шлюбу ними набуте майно в розмірі 6 000,00 доларів США, які він перерахував на рахунок дружини в березні та квітні 2018 року.

Враховуючи, що добровільного поділу майна між подружжям не відбулося, ОСОБА_1 просив суд: розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2 , зареєстрований Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цівільного стану головного управління юстиції у Херсонській області 03 лютого 2017 року під № 79; поділити майно набуте за час шлюбу з ОСОБА_2 стягнувши на його користь 3 000 доларів США, що еквівалентно 84 333 грн.

У січні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

Позовну заяву мотивувала тим, що 03 лютого 2017 року між ним та ОСОБА_1 було укладено шлюб.

Вона за згодою з чоловіком повинна була бути домогосподаркою, вести господарство та ростити їх майбутніх дітей, а ОСОБА_1 , як моряк, матеріально утримувати сім`ю.

Власного житла вони не мали, тому проживали в квартирі батьків ОСОБА_1 .

У 2017 році ОСОБА_1 пішов у плавання, зароблені кошти у розмірі 15 000 дол. США після повернення додому у грудні 2017 року вклали у будівництво квартири у новому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , ССМУ-10 про що був складений договір про пайову участь у будівництві будинку.

У березні-квітні 2018 року ОСОБА_1 перерахував на утримання сім`ї шість тисяч доларів США. Наприкінці липня 2018 року життя з батьками чоловіка стало нестерпним і вона вийняла квартиру, де і чекала чоловіка з плавання.

У серпні 2018 року її чоловік повернувся, але не до неї, а до своїх батьків. З нею чоловік зустрічатись не захотів.

ОСОБА_2 зазначала, що за час спільного життя ними набуте майно, яке підлягає поділу, а саме заробітна плата ОСОБА_1 з травня 2018 року по липень 2018 року, що дорівнює 9 000 дол. США та пайовий внесок на добровільну участь у будівництві будинку в розмірі п`ятнадцяти тисяч доларів США, тому просила суд: поділити набуте під час шлюбу з ОСОБА_1 майно, стягнувши на її користь 12 000 доларів США; зарахувати однорідні вимоги припиненням зобов`язання про поділ майна подружжя за первісним позовом шляхом відрахування з заборгованості ОСОБА_1 заборгованість ОСОБА_2 , остаточно стягнувши з ОСОБА_1 на її користь 9 000 дол. США, що становить 251 827,20 грн.

Рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 16 вересня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу і поділ спільного майна подружжя задоволено частково.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя - задоволено частково.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 03 лютого 2017 року Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №79 розірвано.

Відповідачу залишено прізвище набуте у шлюбі « ОСОБА_3 ».

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 300 доларів США.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 489,90 гривень сплаченого судового збору.

В решті позовних вимог за первинним та зустрічним позовами відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Кисельов М. Ю. подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив його у частині поділу спільного майна подружжя скасувати, ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_2 на його користь 3 000 дол. США, що є Ѕ частиною спільно нажитого майна в сумі 6 000 дол. США; в решті рішення суду залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що допитані судом першої інстанції свідки підтвердили факт припинення шлюбних відносин в квітні 2018 року, коли ОСОБА_2 виїхала з квартири, у якій вони спільно проживали, тому, доходи, отримані ним після квітня 2018 року є його особистою приватною власністю.

Справа переглядається в апеляційному порядку у частині доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо поділу спільного майна подружжя.

В судове засідання ОСОБА_1 і його представник, ОСОБА_2 не з`явилися, про місце і час розгляду справи повідомлені належним чином, тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу у їх відсутність в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, представника ОСОБА_2 , перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів вважає апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя суд першої інстанції виходив з того, що грошові кошти в сумі шість тисяч доларів США, отримані ОСОБА_2 на її рахунок та в сумі вісім тисяч шістсот доларів США, отримані відповідачем в якості заробітної плати на власний рахунок в ПАТ АБ «Південний» в період офіційно зареєстрованого шлюбу сторін, є спільною сумісною власністю сторін та підлягають поділу між ними в рівних частках, тому вважав, в порядку поділу спільного майна подружжя, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти в сумі 1 300 доларів США з розрахунку: 6000+8600=14600/2=7300-6000=1300 доларів США, з зарахуванням однорідних позовних вимог сторін по справі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, 03 лютого 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 79 /а. с. 3/.

Відповідно до заяви-договору № 1487423 від 07 березня 2018 року про акцепт Публічної пропозиції на відкриття поточного рахунку з видачею електронного платіжного засобу (платіжної картки) та надання додаткових послуг на ім`я ОСОБА_2 відкрито банківський рахунок в доларах США у ПАТ «БАНК ВОСТОК» /а. с. 7/.

Згідно квитанцій про переказ грошових коштів, 29 березня 2018 року та 30 квітня 2018 року позивач перерахував на рахунок ОСОБА_2 в ПАТ «БАНК ВОСТОК» 6 000 дол. США, що сторонами не заперечується /а. с. 6/.

Випискою про рух коштів по рахунку, який відкритий на ім`я ОСОБА_1 в доларах СШАу АБ «Південний» за період з 01 травня 2018 року по 31 липня 2018 рік підтверджується зарахування готівки на депозитний рахунок в сумі 8 600,00 доларів США /а. с. 112/.

Вище зазначені грошові кошти є заробітною платою ОСОБА_1 .

За загальним правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, згідно з частиною другою якої до неї відноситься заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Пленум Верховного Суду України у пункті 21 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснив, що у випадках поділу грошових сум (вкладів), внесених у банківські (фінансові) установи за договорами банківського вкладу (депозиту) за рахунок заробітної плати, пенсії, стипендії, інших доходів подружжя, ці вклади, незалежно від їх виду та від того, на чиє ім`я з подружжя вони внесені, відповідно до статті 61 СК України є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином, суд першої інстанції, застосувавши презумпцію спільності майна подружжя за статтею 60 СК України, яку ОСОБА_1 не спростував, правильно виходив з того, що спірні грошові кошти, як 6 000 дол. США на поточному рахунку ПАТ «Банк Восток», так і 8 600 дол. США на поточному рахунку ОСОБА_1 у АБ «Південний», були одержані позивачем під час перебування із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, а тому дійшов обґрунтованого висновку про їх поділ та визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/2 частину вказаного майна.

Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, з яким погодився Верховний Суд у постанові від 13 червня 2018 року у справі № 653/3848/15-ц (провадження № 61-9033св18).

Оскільки презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя позивачем ОСОБА_1 не спростовано, матеріали справи не містять належних доказів того, що спірні грошові кошти є його особистим майном, доводи апеляційної скарги про належність йому цих коштів на праві особистої приватної власності - безпідставні.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що допитані судом першої інстанції свідки підтвердили факт припинення шлюбних відносин з дружиною в квітні 2018 року, коли ОСОБА_2 виїхала з квартири, у якій вони спільно проживали, тому, доходи, отримані ним після квітня 2018 року є його особистою приватною власністю до уваги колегії суддів не приймаються та підлягають відхиленню, виходячи з наступного

Свідок ОСОБА_4 , який є сусідом ОСОБА_1 зазначив, що наприкінці квітня, точного року, вказати не може, якісь дві дівчини та хлопець виносили речі з квартири ОСОБА_1 , а саме дзеркало, тапчан та сумки, чи це була ОСОБА_2 він не знає, тому що з нею не знайомий; про фактичне припинення шлюбних відносин між ОСОБА_3 знає зі слів сестри ОСОБА_1 , тобто його покази не підтверджують факт припинення шлюбних відносин сторін з квітня 2018 року; покази свідка ОСОБА_5 суд оцінює критично, оскільки вона є матір`ю позивача - зацікавленою особою, між якою і ОСОБА_2 склалися неприязні стосунки, в результаті чого остання залишила квартиру належну свекрам, орендуючи житло.

Акт складений головою ОСББ «Вельд» про непроживання ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2 з 28 квітня 2018 року не є належним доказом у розумінні ст. ст. 12, 81 ЦПК України підтвердження припинення шлюбних відносин подружжя ОСОБА_3 , враховуючи той факт, що у вказаний період ОСОБА_6 , як моряк, перебував у рейсі і 31 квітня 2018 року він перерахував дружині на банківський рахунок 3 000 дол. США.

Крім того, представник ОСОБА_2 підкреслює, що в суді першої інстанції остання пояснювала, що після залишення нею квартири, що належала свекрам, про що її чоловік був обізнаний, вона підтримувала з ним добрі стосунки, що притаманні подружжю.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно з вимогами ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Кисельов М. Ю. не ґрунтуються на законі, не містять нові факти чи засоби доказування, висновки суду не спростовують, тому підлягають відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Кисельов Максим Юрійович залишити без задоволення.

Рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 16 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах - Верховного Суду.

Дата складання повного судового рішення 15 січня 2021 року.

Головуючий Л. П. Воронцова

Судді: П. Я. Ігнатенко

О. М. Полікарпова