Справа № 210/2168/19
Провадження № 2/210/84/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"27" жовтня 2021 р. Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу в складі

головуючого судді Літвіненко Н.А.

при секретарі Таранущенко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Рогу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей виконкому Металургійної районної у місті ради м. Кривий Ріг, Орган опіки та піклування (Служба у справах дітей) Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації про визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні батька з дитиною, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Ковалик М.Ф., 19.04.2019 року, звернувся до суду з позовною заявою, яку 24.02.2020 року уточнив, та просив суд: встановити регламент зустрічей з дитиною ОСОБА_3 батькові ОСОБА_1 наступним чином: - два рази на місяць з 17 години п`ятниці до 17 години неділі з періодичним перебуванням і ночівлею за місцем знаходження дитини в м. Київ, разом з батьком без присутності матері та періодичним від`їздом в м. Кривий Ріг за місцем проживання батька, з метою зустрічей з бабусею та дідусем по батьковій лінії, з подальшим поверненням її до попереднього місця проживання; - один раз на два роки з 16 години 31 грудня до 16 години 01 січня для святкування новорічного свята та дня народження дитини з батьком; - щорічно, на час літніх канікул у кількості 30 календарних днів разом з батьком, без присутності матері.

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 21.02.2014 року Дзержинським відділом РАЦС м. Кривого Рогу зареєстровано шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на даний час шлюб між ними розірвано. Від шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сторін народилась донька, яка на теперішній час проживає разом з матір`ю. Після розірвання шлюбу, мати дитини намагається чинити перешкоди в участі у вихованні, зустрічей з донькою, хоча батько дитини піклується про доньку, постійно матеріально допомагає у її утриманні.

Позивач вважає, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, тому позивач ОСОБА_1 вимушений звернутись до суду з вищевказаною позовною заявою.

Ухвалою суду від 05.06.2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження із проведенням підготовчого провадження та призначенням підготовчого судового засідання по справі (а.с. 14).

В ході підготовчого провадження, 18.10.2019 року, до суду від представника відповідача адвоката Єрмака О.В. надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 24-27), в якому він просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити. Відзив на позовну заяву обґрунтовано тим, що позивач, звертаючись до суду, не надав жодного доказу стосовного того, що відповідач чинить позивачу перешкоди у спілкуванні з дитиною. Вказує, що після припинення шлюбних відносин позивач фактично зник з життя відповідача та дитини, неналежним чином виконує рішення суду про стягнення аліментів, через не цікавість життям дочки позивачу невідомо про істотну зміну життєвих обставин відповідача та дочки, а саме переїзд на постійне місце проживання в м. Київ. Зазначає, що заявлені вимоги хоча і є способом захисту прав споживача, але суперечать інтересам дитини, відповідно не можуть бути визнанні відповідачем.

06.12.2019 року до суду від представника позивача - адвоката Ковалик М.Ф. надійшла відповідь на відзив (а.с. 57-58). Відповідь на відзив обґрунтовано тим, що позивач не самоусунувся від виконання обов`язків батька, а навпаки після розірвання шлюбу намагався зберегти приязні стосунки з відповідачем, щоб не нашкодити інтересам дитини, але не зважаючи на намагання батька дитини зустрічатись з нею, мати всіляко перешкоджала зустрічам і як доказ зазначеного спочатку не надала дитину батькові, а після спроб батька зустрічатись в дитячому садку, перестала туди водити дитину, а потім перевила її до іншого дитячого садка. Представник позивача зазначали, що позивач, на теперішній час, не має заборгованості зі сплати аліментів, про переїзд дитини та її матері до м. Києва не знав тому що відповідач не підтримує з позивачем зв`язок, а таким чином навпаки створює труднощі в спілкування дочки та батька. Представник позивача наголошує на тому, що той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Ухвалою суду від 28.01.2021 року залучено до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування (Служба у справах дітей ) Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації.

Ухвалою суду від 29.09.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 правом на участь в судовому засіданні не скористався.

Представник позивача Ковалик М.Ф. , надала, через канцелярію суду, заяву в якій пред`явлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 також правом на участь в судовому засіданні не скористалась.

Представником відповідача - адвокатом Єрмак О.В., через систему «Електронний суд», надано суду заяву про визнання позову. В поданій заяві представник відповідача зазначає, що оскільки батько й дитина проживають у різних регіонах України, беручи в першу чергу до уваги інтереси саме дитини, та з урахуванням того, що виконати позовні вимоги в тій редакції в якій запропонував Позивач неможливо, Позивач не заперечує проти задоволення позовних вимог, а саме не проти зустрічей позивача з дитиною у першу та другу неділю місяця з 10:00 години ранку до 18:00 години вечора за місцем проживання дитини з урахуванням графіку дня та харчування дитини та беручи до уваги бажання самої дитини її фізичний та психологічний стан, перших п`ять зустрічей (беручи до уваги висновок психолога) у присутності матері з подальшим поверненням дитини у квартиру за місцем її проживання з матір`ю.

Представники третіх осіб - Служби у справах дітей виконкому Металургійної районної у місті ради м. Кривий Ріг, Органу опіки та піклування (Служби у справах дітей) Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, в судове засідання не з`явився, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав..

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі від якого, ІНФОРМАЦІЯ_1 , у них народилась донька ОСОБА_3 , про що 14.05.2014 року складено відповідний актовий запис №207 та видано свідоцтво про народження де батьком зазначений ОСОБА_1 , а матір`ю ОСОБА_2 (а.с. 9).

Із висновку Виконавчого комітету Металургійної районної ради, як органу опіки та піклування, про встановлення ОСОБА_1 способу участі у вихованні та спілкуванні з донькою встановлено, що 12.08.2019 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини розглянуто ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 05.06.2019 року, якою відкрито провадження у цивільній справі. Заслухавши ОСОБА_1 , ОСОБА_2 встановлено, що мати дитини перешкоджає батьку спілкуватися з донькою. Батьки дитини самостійно не дійшли згоди щодо участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною. Тому, виконком районної у місті ради вважає за можливе встановити ОСОБА_1 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною наступним чином: кожної п`ятниці з 17.00 до 17.00 суботи з ночівлею за місцем проживання батька, один раз на два роки з 16.00 31 грудня до 16.00 01 січня для святкування новорічних свят, щорічно на 30 календарних днів під час літніх канікул без присутності матері (а.с. 23).

Відповідно до договору оренди №0309 від 03.09.2019 року ОСОБА_2 , разом з дочкою, орендує квартиру в м. Києві (а.с. 34-35).

01.10.2019 року між ТОВ «Приватний заклад освіти «Початкова школа «Еврика!», з місцезнаходженням у м. Києві, та ОСОБА_2 укладено договір про надання освітніх послуг предметом якого стала дошкільна освіта її доньки ОСОБА_3 (а.с. 36-39).

Відповідно до Розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації №231 від 05.03.2020 року «Про визначення місця проживання малолітньої дитини», визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 з матір`ю ОСОБА_2 (а.с. 82).

Згідно Висновку дослідження психоемоційного стану ОСОБА_3 , який підготувала ГО «Вірю в тебе», «стосовно участі біологічного батька у спілкуванні з дитиною, психолог відмічає відсутність об`єктивних даних, які б свідчили про негативне ставлення батька безпосередньо до дитини, однак батьки (і в першу чергу батько) мають усвідомити, що їхні особисті конфлікти вже завдали істотної шкоди психічному здоров`ю дитини, тому, першочергове батьки спільно мають зробити певні дії для усунення наслідків отриманої дитиною психологічної травми». «формування позитивних відносин батька з матірю обумовить необхідність проведення декількох (не менше 5, бажано 5-7) спільних зустрічей батька з дитиною у присутності матері, бажано з проведенням спільним занять» (а.с. 83-90).

Із висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації щодо участі батька у вихованні дитини (протокол засідання Комісії №16 від 14.07.2021) від 28.07.2021 року №103/6190/40/6 відомо, що орган опіки та піклування рекомендує визначити спосіб участі батька ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_3 у формі спілкування з малолітньою донькою першої та третьої суботи місяця з 09-00 год. до 20-00 год., перший місяць в присутності матері ОСОБА_2 , а надалі без її присутності.

Із змісту преамбули Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України - 27 вересня 1991 року (далі Конвенція) вбачається, що держави учасниці Конвенції визнають, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння.

Частина 1 ст. 3 Конвенції вказує, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отже, при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини.

Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізував Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема,стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно врахувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Отже, рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи з об`єктивних обставин справи, а вже тільки потім права батьків.

Частиною 3 ст. 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до частин першої та другої статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено у статті 7 СК України, згідно з якою жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст.19 СК України у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу. Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. У разі звернення з позовом до суду орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ч.ч. 1-3 ст. 150 СК України, яка передбачає обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Відповідно до ст.153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

За змістом ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Статтею 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

За заявою батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні із нею того з батьків, хто проживає окремо. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим для виконання (ст.158 Сімейного кодексу України).

Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод і суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Тлумачення наведених норм права дає підстави для висновку, що той з батьків, який проживає окремо від дітей має право на особисте спілкування з ними, а інший не має права перешкоджати йому спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дітей. При визначенні способів участі одного з батьків у вихованні дитини пріоритетним є врахування найкращих інтересів дитини та дотримання розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права (правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 577/3476/19 (провадження № 61-5283св20), від 17 червня 2020 року у справі № 522/9916/17 (провадження № 61-15089св19) та від 26 листопада 2018 року у справі № 718/337/17 (провадження № 61-28713св18).

При цьому, визначаючи порядок побачень дітей з батьками суди повинні враховувати, що при наявності конфлікту між батьками та неможливістю самостійно дійти згоди у вихованні дітей, доцільно проводити зустрічі без присутності того з батьків, з яким проживає дитина, оскільки такі особисті конфліктні не повинні порушувати інтереси дітей, спричиняти на них негативний вплив (висновок викладений в поставної ВС від 11 грудня 2019 року у справі № 753/15487/18 (провадження № 61-18994св19).

Системний аналіз наведених норм матеріального права й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Отже, при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини з урахування конкретних обставин справи. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом лише в інтересах дитини.

Положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, а визначений порядок спілкування батька з дитиною, що передбачає певні дні та часи такого спілкування, не може беззаперечно свідчити про позбавлення його передбаченої законодавством можливості брати участь у її вихованні та спілкуванні з нею. У такій категорії справ узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

Зважаючи на норми закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, беручи до уваги те, що особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини, з метою реального забезпечення законного права позивача на побачення та спілкування з дитиною та його участі у вихованні дитини, суд вважає за необхідне визначити позивачу спосіб участі його як батька у вихованні дитини, оскільки право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а рівноцінне спілкування малолітньої дитини з батьком в тій же мірі, що і з матір`ю, відповідає її якнайкращим інтересам.

Суд враховує наданий органом опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації висновок, який є достатньо обґрунтованим на підставі інформації про фактичні обставини, які мають істотне значення для вирішення спору, та з урахуванням думки дитини.

Суд також враховує, що у матеріалах справи відсутні дані щодо негативного впливу батька на розвиток дитини, наявність такого впливу не підтверджено відповідними доказами.

З огляду на наведене, з метою якнайкращого забезпечення інтересів дитини, виходячи із меж заявлених позовних вимог, беручи до уваги бажання та можливість батька дитини проводити час з дочкою, заяву представника відповідача про часткове визнання позову, висновок органу опіки та піклування, суд вважає необхідним позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визначити спосіб участі батька ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у формі спілкування з малолітньою донькою першої та третьої суботи місяця з 09-00 год. до 20-00 год., перший місяць в присутності матері ОСОБА_2 , а надалі без її присутності.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 141, 157-159 СК України, ст..ст. 12, 19, 81, 141, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визначити спосіб участі батька ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у формі спілкування з малолітньою донькою першої та третьої суботи місяця з 09-00 год. до 20-00 год., перший місяць в присутності матері ОСОБА_2 , а надалі без її присутності.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі протягом 30 днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Повний текст рішення суду складено 05 листопада 2021 року.

Суддя: Н. А. Літвіненко