УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 січня 2021 року Іллічівський районний суд м.Маріуполя Донецької області за головуванням судді Кузнецова Д.В., за участю секретаря судового засідання Скудар С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 01 вересня 2016 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи утримання з 28.07.2016 року. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551,20 грн. на користь держави.

24.12.2020 року ОСОБА_1 та його представник, адвокат Данилевська А.Д., звернулися до суду із заявою про перегляд даного судового рішення, в обґрунтування вимог зазначили, що відповідачу не було відомо про розгляд справи в суді та будь-яких судових повісток він не отримував, так як фактично проживає не за місцем реєстрації, а в АДРЕСА_1 . Про існування судового рішення дізнався лише нещодавно 06.11.2020 року після арешту банківського рахунку, на який отримує соціальну допомогу по інвалідності. Також вказує, що при прийнятті рішення судом не було враховано, що відповідач є особою з інвалідністю 1 групи по зору з дитинства, що підтверджується довідкою МСЕК від 18.07.2016 року, та є підставою для зменшення розміру аліментів. Інших доходів, окрім державної соціальної допомоги особам з інвалідністю, відповідач не має. На підставі цього просив скасувати заочне рішення суду від 01.09.2016 року.

ОСОБА_1 та його адвокат Данилевська А.Д. в судовому засіданні підтримали свої вимоги та просили скасувати заочне рішення.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Тому відповідно до частини 1 статті 287 ЦПК України її неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Вислухавши заявника та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення не підлягає задоволенню з наступних підстав.

01 вересня 2016 року заочним рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи утримання з 28.07.2016 року. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551,20 грн. на користь держави.

Судове рішення мотивоване наявністю у відповідача малолітньої дитини 2014 року, яку він зобов`язаний утримувати в силу вимог закону, а також відсутністю у нього інших утриманців, що могло б вплинути на розмір аліментів.

У відповідності до ч. 3 ст. 287 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення залишити заяву без задоволення.

Згідно з частиною 1 статті 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту статті 288 ЦПК України випливає, що заочне рішення може бути скасоване лише за наявності трьох підстав, визначених у ст. 288 ЦПК, зокрема, якщо буде встановлено, що відповідач, який був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Отже відповідач має вказати про докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення протилежного заочному, повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає. Лише за наявності трьох підстав, визначених у ч.1 ст. 288 ЦПК, можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку. Вказана правова позиція при перегляді заочного рішення підтверджується в листі Верховного Суду України від 01.05.2007 року «Про практику ухвалення та перегляду судами заочних рішень у цивільних справах».

При перевірці доводів, на які посилається відповідач, а саме про неврахування стану здоров`я відповідача, який має 1 групу інвалідності з дитинства та отримує соціальну допомогу, суд не знаходить їх обґрунтованими для зміни розміру аліментів, оскільки відповідач, як вірно встановлено судом при винесенні заочного рішення, не має інших утриманців, а також отримує соціальну допомогу по інвалідністю з дитинства, розмір якої відповідно до підпункті 14-1) пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 р. N 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб» має враховуватися при обрахуванні та утриманні аліментів. Тобто наявність у відповідача встановленої групи інвалідності, на переконання суду, на впливає на раніше визначений судом розмір аліментів 1/4 частину від отриманих доходів щомісячно, оскільки в такому випадку відповідач зобов`язаний лише сплачувати аліменти від наявних у нього доходів, в тому числі отриманої соціальної допомоги по інвалідністю з дитинства, або інших додаткових доходів виявлених у нього в період встановлений рішенням суду.

При цьому суд враховує, що у будь-якому випадку дитина повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами СК України, так і Конвенцією ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року.

Стаття 18 зазначеної Конвенції встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини.

Тому на думку суду, група інвалідності у відповідача не звільняє його від обов`язку утримувати свою малолітню дочку, 2014 року народження, та з урахуванням наявних у нього сум доходів нести витрати по сплаті аліментів в розмірі 1/4 частини від всіх доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Заявником не наведено та не представлено будь-яких неврахованих судом доказів, які б впливали на правильність прийнятого рішення.

З урахуванням змісту прийнятого по суті спору рішення, доводів, викладених відповідачем, суд приходить до висновку, що заявник не повідомив та не послалася на докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, а вказані ним положення законодавства були враховані судом при винесені рішення по суті справи.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).

За таких обставин справи, суд вважає, що підстави для скасування заочного рішення у суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 287, 288 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним Кодексом. Строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через суд першої інстанції.

Суддя: Д. В. Кузнецов