Справа 361/6369/20
провадження № 2-з/752/897/21
УХВАЛА

04.11.2021 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Шевчук М.Ю.

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Вітченка Андрія Миколайовича про забезпечення позову по цивільній справі № 361/6369/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу (позики) та відсотків за користування позикою, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває цивільна справа № 361/6369/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу (позики) та відсотків за користування позикою.

Представником позивача було подано до суду заяву про забезпечення позову, в обґрунтування якої сторона позивача вказує на те, що відповідач заперечує факт підписання ним договору позики від 20.09.2017 року, який було посвідчено нотаріусом нотаріальної контори міста Познань. Зазначеним нотаріусом при посвідченні договору були дотримані всі вимоги закону, та метою відповідача є затягування розгляду справи для приховання свого майна та уникнення від цивільної відповідальності за порушення умов договору та неналежного його виконання. Відсутність забезпечення позову у даній справі може призвести до відчуження майна, яке належить відповідачу на користь третіх осіб, що унеможливить та/або зробить утрудненим виконання рішення суду у даній справі. Крім того, сторона позивача вказує на доцільність та співмірність вимог заяви в частині накладення арешту та заборони вчиняти будь-які дії щодо майна, яке перебуває у власності відповідача. З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги те, що на даний час існує реальна загроза істотного ускладнення чи унеможливлення виконання в подальшому рішення суду, оскільки, відповідач має всі можливості для подальшого відчуження майна та уникнення сплати коштів за договором, а тому сторона позивача вимушена звернутись до суду із заявою про забезпечення позову та просить вжити заходи забезпечення позову, а саме: накласти арешт на все майно відповідача, як рухоме, так і не рухоме, на всі активи відповідача, на всі кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього, або на банківських рахунках чи у інших осіб або будуть надходити на такі рахунки; а також заборонити відповідачу вчиняти будь-які юридично значущі дії (відчуження або передача в заставу, чи в статутний капітал юридичних осіб, тощо), щодо земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:076:0032, яка належить відповідачу.

Дослідивши матеріали справи, заяви про забезпечення позову, вважаю, що заява підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Згідно із ч.ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією з причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду.

При цьому закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч. 1 ст. 149 ЦПК України.

З точки зору закону, значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову.

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту, забороною вчиняти певні дії.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому, під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Зі змісту поданої заяви вбачається, що предметом позову є стягнення коштів за договором позики.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити, та для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

При цьому закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч. 1 ст. 149 ЦПК України.

Підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, але зареєстроване за відповідачем право власності на вказане нерухоме майно та невжиття заходів забезпечення позову створює реальну можливість і ризик його подальшого відчуження з метою унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог, а дії відповідача щодо припинення арештів підтверджують спрямованість таких дій.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 31 січня 2019 року у справі №761/45074/17, Верховний Суд, зазначив, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявна тоді, коли у сторони спору є можливість розпорядитися об`єктом прав, що став предметом спору.

Саме з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача (ів) на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову з урахуванням співмірності із заявленими вимогами, відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

Наявні в матеріалах справи письмові докази свідчать про те, що між сторонами у справі виник спір щодо неналежного виконання умов договору, неповернення коштів за умовами договору у визначені строки.

З огляду на викладене, а також з`ясувавши обсяг позовних вимог, та те, що невжиття заходів забезпечення позову в цій справі може істотно утруднити ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а також відповідність видів забезпечення позову позовним вимогам, вважаю обґрунтованими доводи позивача про наявність достатніх підстав вважати, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Таким чином, беручи до уваги, характер даного спору, а також ту обставину, що забезпечення судом позову шляхом накладення арешту на майно є співмірним заявленим позовним вимогам, приходжу до висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову в частині накладення арешту на майно, яке належить відповідачу, а саме: земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:076:0032.

Разом з тим, в частині вимог заяви про накладення арешту на інше майно відповідача, як рухоме, так і не рухоме, на всі активи відповідача, на всі кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього, або на банківських рахунках чи у інших осіб або будуть надходити на такі рахунки, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки, стороною позивача не доведено належними доказами наявність у відповідача іншого рухомого та нерухомого майна, коштів на банківських рахунках, тощо, а відтак зазначена вимога є недоведеною.

Крім того, суд вважає, що в частині вимог про заборону відповідачу вчиняти будь-які юридично-значущі дії (відчуження або передача в заставу, чи в статутний капітал юридичних осіб, тощо), щодо земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:076:0032, яка належить відповідачу, суд вважає за необхідне також відмовити, оскільки, така вимога, на думку суду, є не співмірною із заявленими позовними вимогами, а вжитий судом захід забезпечення позову у виді арешту на вказану земельну ділянку буде достатнім для забезпечення захисту порушених прав та інтересів позивача та виконання в майбутньому можливого рішення суду, в разі задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене, заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149-153, 259-261, 353-355 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Вітченка Андрія Миколайовича про забезпечення позову по цивільній справі № 361/6369/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу (позики) та відсотків за користування позикою, - задовольнити частково.

Застосувати захід забезпечення позову у даній справі, до набрання рішення суду у даній справі законної сили, - шляхом накладення арешту на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:076:0032, яка належить ОСОБА_2 .

В задоволенні решти вимог заяви, - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Повні ім`я сторін:

позивач (стягувач) - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Польщі, номер посвідчення особи НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

відповідач (боржник) - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, паспорт НОМЕР_3 , виданий 16.08.2001 року Деснянським ВМ УМВС України в Чернігівській області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя Н.П. Чередніченко