ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/5044/19 Номер провадження 22-з/814/147/21 Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(додаткова)

08 листопада 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Карпушина Г. Л., Прядкіної О. В.,

розглянув в м. Полтаві заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,

в с т а н о в и в:

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 24 березня 2021 року, описку в якому виправлено ухвалою цього суду від 31 березня 2021 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 8000 грн моральної шкоди.

Позовні вимоги щодо стягнення з ОСОБА_2 матеріальної шкоди в розмірі 1550 грн залишено без розгляду.

В іншій частині позову відмовлено.

В порядку розподілу судових витрат стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 6 222,21 грн витрат на правничу допомогу, стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 80 грн.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 24 березня 2021 року в частині розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, скасовано та ухвалено з цього питання нове судове рішення.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з розглядом справи, в сумі 1 580,61 грн.

Судові витрати ОСОБА_2 на правничу допомогу адвоката покладено на відповідача.

В іншій частині рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 24 березня 2021 року залишено без змін.

19 жовтня 2021 року на адресу апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі в частині розподілу судових витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу - гонорару адвоката під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 6 180 грн та 61,80 грн суми комісії, а також сплаченої позивачем суми судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1 350 грн.

Перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви ОСОБА_1 та ухвалення у справі додаткового судового рішення.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом, зокрема, не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).

Судові витрати - передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Згідно частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (частина третя статті 133 ЦПК України).

За правилами частин першої, другої статті 141 ЦПК України сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування судових витрат, які покладаються на іншу сторону пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір», згідно якого за подання апеляційної скарги на рішення суду за позовною заявою майнового характеру ставка судового збору обумовлюється ціною позову та становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, незалежно від оспорюваної суми.

У разі оскарження рішення суду лише в частині відшкодування чи розподілу судових витрат, що не пов`язано з позовними вимогами і не стосується суті спору, сторона не повинна оплачувати за таку скаргу судовий збір (пункти 21, 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах »).

По справі встановлено, що за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке оскаржувалось позивачем в частині визначеного судом розміру відшкодування моральної шкоди та розподілу судових витрат, заявником було сплачено судовий збір у розмірі 1 350 грн, що становить 150 відсотків від ставки судового збору за вимогу майнового характеру щодо грошової компенсації моральної шкоди у розмірі 18 мінімальних заробітних плат, яка на день подання відповідного позову становила 90 000 грн.

В цій частині доводи апеляційної скарги позивача відхилені апеляційним судом, а рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 24 березня 2021 року залишено без змін, у зв`язку з чим підстав для відшкодування витрат ОСОБА_1 на сплату судового збору за подання апеляційної скарги на таке рішення суду по справі не вбачається.

Разом з тим, апеляційний суд переглянув розподіл судових витрат, здійснений судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому витрати заявника на професійну правничу допомогу, надану під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, підлягають відшкодуванню за правилами пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно частин першої, другої статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

З матеріалів справи вбачається, що 10.12.2019 позивачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової допомоги (юридичних послуг) з Адвокатським об`єднанням «КПД КОНСАЛТИНГ», предметом якого є надання правової допомоги адвокатським об`єднанням, консультацій з українського права щодо певних питань та/або здійснення правового супроводу діяльності клієнта (т. 1 а.с. 184-189).

Додатковою угодою № 1 до Договору про надання правової допомоги (юридичних послуг) сторони договору погодили розмір витрат - гонорар адвоката за комплексне представництво в суді апеляційної інстанції у розмірі 6 180 грн, у тому числі ПДВ - 1 030 грн та узгодили політику та порядок виставлення рахунків (т. 1 а.с. 190-191).

Інтереси заявника в суді апеляційної інстанції згідно Договору про надання правової допомоги від 10 грудня 2019 року представляв адвокат Казак К. І., що підтверджується ордером серії АА № 1060347 від 10 грудня 2019 року, виданим Адвокатським об`єднанням «КПД КОНСАЛТИНГ» (т. 1 а.с. 192).

Актом про надані послуги до заявки на надання послуг № 1 від 10 грудня 2019 року до Договору про надання правової допомоги (юридичних послуг) від 10 грудня 2019 року, укладеним 11 жовтня 2021 року, погоджено вартість та обсяг наданих позивачеві послуг з правничої допомоги в суді апеляційної інстанції, а згідно квитанції АТ КБ «ПриватБанк» № 0.0..1 від 12.10.2021 такі послуги були оплачені ОСОБА_1 у загальній сумі 6 180 грн та сплачено комісію банку у розмірі 61,80 грн.

Згідно статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката підтверджується наданими по справі доказами, їх співмірність зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом, обсягом наданих адвокатських послуг та ціною позову відповідно до частин четвертої-шостої статті 137 ЦПК України іншою стороною не оспорюється, тому колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про розподіл між сторонами таких витрат пропорційно розміру задоволених вимог апеляційної скарги.

Підстав для застосування наслідків, встановлених частиною дев`ятою статті 141 ЦПК України, про що просить заявник, апеляційним судом не вбачається, оскільки факту зловживання відповідачем чи його представником процесуальними правами або неправильних дій відповідача при вирішенні судом питання розподілу судових витрат по справі не встановлено та таких обставин суду не доведено.

Сплачена заявником комісія банку за перерахування коштів за надання правової допомоги адвокату в апеляційній інстанції в сумі 61,80 грн до витрат сторін, що підлягають розподілу при вирішенні справи судом, відповідно до статті 133 ЦПК України не відноситься, тому підстав для її компенсації позивачу апеляційним судом не вбачається.

Керуючись статтями 270, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалити по справі додаткове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 432,60 грн.

В іншій частині заяви відмовити.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді Г. Л. Карпушин

О. В. Прядкіна