Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/4106/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.01.2021 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючий-суддя Надопта А.А.,

секретар судового засідання Онисько С.С.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виноградівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виноградівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно.

Вказаний позов мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_4 .

Після смерті батька, належну йому на праві спільної сумісної власності подружжя 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами, успадкували позивач та його мати з матір`ю у рівних частках (по 1/4 частки житлового будинку), так як на момент його смерті проживали за адресою знаходження спадкового майна.

Відтак частка матері позивача ОСОБА_5 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловіка, а позивачу батька ОСОБА_4 склала 1/2 + 1/4 = 3/4 житлового будинку з надвірними спорудами в АДРЕСА_1 . Частка майна успадкована позивачем ОСОБА_1 від батька склала 1/4 житлового будинку з надвірними спорудами в АДРЕСА_1 .

27.03.2017 р. у с.Онок Виноградівського району помела мати позивача ОСОБА_5 .

Спадкоємцями першої черги, крім позивача, після смерті спадкодавця, є також його сестри ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (сестра по матері) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не прийняли спадщину (в силу ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України) після смерті матері, так як на момент її смерті не проживали з нею.

Проти заявлення позову, задоволення його вимог та визнання за позивачем права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, відповідачі не заперечують.

При зверненні до нотаріуса щодо оформлення спадкових прав та видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, нотаріусом, листом від 10.11.2020 року №212/01-16, позивачу було надано відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу щодо належності спадкового майна спадкодавцеві і було роз`яснено право на звернення до суду.

Позивач ОСОБА_1 у підготовче судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у підготовче судове засідання не з`явилися, однак подали до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності та про те, що не заперечують проти задоволення заявленого позову.

Представник Виноградівської державної нотаріальної контори, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає задоволенню, оскільки в підготовчому судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач у своїй заяві.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_4 .

Після смерті батька, належну йому на праві спільної сумісної власності подружжя 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами, успадкували позивач та його мати з матір`ю у рівних частках (по 1/4 частки житлового будинку), так як на момент його смерті проживали за адресою знаходження спадкового майна. Відтак частка матері позивача ОСОБА_5 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловіка, а позивачу батька ОСОБА_4 склала 1/2 + 1/4 = 3/4 житлового будинку з надвірними спорудами в АДРЕСА_1 . Частка майна успадкована позивачем ОСОБА_1 від батька склала 1/4 житлового будинку з надвірними спорудами в АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 у с.Онок Виноградівського району помела мати позивача ОСОБА_5 . На день смерті ОСОБА_5 , вона була зареєстрована та проживала у АДРЕСА_1 , разом із нею проживали: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , син; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , невістка; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , внучка; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 внук.

Згідно Довідки КП «Виноградівське РБТІ» від 10.07.2020 р. №479, технічного паспорта від 09.07.2020 року, житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Спадкоємцями першої черги, крім позивача, після смерті спадкодавця, є також його сестри ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (сестра по матері) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не прийняли спадщину (в силу ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України) після смерті матері, так як на момент її смерті не проживали з нею.

Проти заявлення позову, задоволення його вимог та визнання за позивачем права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, відповідачі не заперечують.

При зверненні до нотаріуса щодо оформлення спадкових прав та видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, нотаріусом, листом від 10.11.2020 року №212/01-16, позивачу було надано відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу щодо належності спадкового майна спадкодавцеві і було роз`яснено право на звернення до суду.

Інші спадкоємці як за законом, так і за заповітом до майна померлого до нотаріуса за прийняттям спадщини не зверталися.

На даний час позивач не може визнати право на спадщину, шляхом звернення до нотаріуса, із-за відсутності правовстановлюючих документів на будинок, тому змушений звернутися до суду.

В п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідну до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Згідно до правової позиції, викладеної у Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 27.09.2012 року № 10-1387/0/4-12 "Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування", вбачається, що у відповідності до ст. 2 Закону України від "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" 1 липня 2004 року N 1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Після звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини позивачу було надано відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадковий будинок у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач ОСОБА_1 , надав суду достатньо доказів, які підтверджують позовні вимоги про визнання за ним права власності на спадкове майно, а визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець за законом має законне право на визнання за ним права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 43, 49, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити повністю.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованим та проживаючим в АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , загальною корисною площею - 116,3 кв.м., в тому числі житловою - 72,4 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

ГоловуючийА. А. Надопта