Житомирський апеляційний суд
Справа №278/7/21 Головуючий у 1-й інст. Дубовік О. М.
Категорія 37 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Галацевич О.М.,

суддів: Борисюка Р.М., Микитюк О.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ,

на рішення Житомирського районного суду Житомирської області, ухвалене 27 травня 2021 року суддею Дубовік О.М. у м. Житомирі, повний текст рішення складено 07 червня 2021 року,

у справі №278/7/21 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія "Аска", третя особа - ОСОБА_4 , про стягнення страхового відшкодування,

в с т а н о в и в :

У січні 2021 року ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , звернулася в суд із позовом до Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія "Аска" (далі - ПрАТ «УАСК «Аска», Товаристо), у якому просила: стягнути з ПрАТ «УАСК «Аска» страхове відшкодування у сумі 14169грн, пеню - 116,14 грн, три відсотки річних - 29,11 грн та понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4500 грн на кожного позивача окремо.

В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на автодорозі Виступовичі-Житомир по напрямку м.Житомир, близько 100 м від с. Топорище Хорошівського району Житомирської області сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), в наслідок якої водій автомобіля марки «Опель-Комбо», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 здійснив наїзд на ОСОБА_5 - матір позивачів. Остання померла на місці. На час ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована у відповідача за полісом №АО4606388. 05 травня 2020 року на адресу ПрАТ «УАСК «Аска» надіслано заяву про виплату страхового відшкодування, загальна сума якого з урахуванням встановленого ліміту страхового відшкодування складає 56676 грн (моральної шкоди). 04 грудня 2020 року Товариство частково сплатило позивачам страхове відшкодування, а саме по 14169 грн кожному. У виплаті решти 50 % страхового відшкодування за заподіяну моральну шкоду відмовлено з посиланням на наявність вини пішохода ОСОБА_5 . Вважає таку відмову неправомірною, такою, що не ґрунтується на законі, порушує права позивачів, оскільки постановою про закриття кримінального провадження від 29 травня 2020 року, у діях останньої не встановлено умислу, а сам факт порушення Правил дорожнього руху не є підставою для визнання її дій умисними, внаслідок чого Товариство має сплатити недоплачену суму, відшкодувати моральну шкоду за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, відшкодувати пеню за прострочення такої виплати та три проценти річних.

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 15 лютого 2021 року до участі у справі, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено - ОСОБА_4 (а.с.97-98).

Рішенням цього суду від 27 травня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення, ухвалити нове, яким задовольнити позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Крім доводів, викладених у позовній заяві, вказала, що суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин положення ст.36.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та безпідставно відмовив у задоволенні позову, оскільки ст. 27.3 цього Закону не передбачає випадків зменшення розміру страхового відшкодування. При цьому, винність дій пішохода ОСОБА_5 , які стали причиною ДТП, не є підставою для звільнення від обов`язку відшкодувати шкоду, оскільки ні ОСОБА_4 , ні страховик не довели наявності непереборної сили або умислу останньої в заподіянні шкоди.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом (частина друга статті 1193 ЦК України).

Відповідно до статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 23 зазначеного Закону передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема є шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

За змістом п. 27.3 ст. 27 Закону страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 близько 17 год. 50 хв. у темну пору доби водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «Опель-Комбо» реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись по автодорозі Виступовичі-Житомир у напрямку м.Житомира, проїжджаючи ділянку автодороги в межах 148 км на відстані 130м від с.Топорище Хорошівського району Житомирської області, вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , яка від отриманих у результаті ДТП травм померла на місці події, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.11).

За фактом ДТП відкрито кримінальне провадження №0000001 від 01 січня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України (а.с.14).

Постановою начальника слідчого відділу Хорошівського відділу поліції Коростишівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Житомирській області від 29 травня 2020 року кримінальне провадження закрите, у зв`язку з відсутністю у діях водія ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України (а.с.50-53).

У ході досудового розслідування встановлено, що вказана ДТП трапилась з вини пішохода ОСОБА_5 , яка, порушивши вимоги п.п.4.4. та 4.14 (д) Правил дорожнього руху України, нехтуючи заходами безпеки дорожнього руху, не виділивши себе в темну пору доби та в умовах недостатньої видимості, для своєчасного виявлення іншими учасниками дорожнього руху, рухалась проїзною частиною у зустрічному автомобілю напрямку, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху.

На час ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_4 була застрахована відповідачем ПрАТ «УАСК «Аска» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО4606688 (а.с. 13).

Як вбачається з матеріалів справи позивачі декілька разів звертались до відповідача з заявами про виплату страхового відшкодування (а.с.9-10, 32).

09 вересня 2020 року на адресу Товариства позивачі направили досудову вимогу щодо виплати страхового відшкодування (а.с.43-47).

04 грудня 2020 року ПрАТ «УАСК «Аска» перераховано страхове відшкодування у сумі 28338 грн моральної шкоди (а.с.65).

Обґрунтовуючи позов, позивачі вказали, що відповідно до закону моральна шкода, заподіяна смертю фізичної особи, встановлена у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, що становило на день страхового випадку 56676 грн, проте страховиком їм виплачені 50% від цієї суми та безпідставно відмовлено у виплаті решти страхового відшкодування.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ДТП трапилася внаслідок грубої необережності потерпілої. Тому, застосувавши положення п. 36.3 ст. 36 Закону, ч. 2 ст. 1193 ЦК України, суд дійшов висновку, що страховик правомірно виплатив позивачам 50% страхової виплати, передбаченої п. 27.3 ст. 27 Закону.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Так, у даному випадку, положення ч. 2 ст. 1193 ЦК України до спірних правовідносин не можуть бути застосовані, оскільки норма цієї статті містить посилання на можливість зменшення розміру відшкодування, якщо інше не встановлено законом.

Проте, спеціальним Законом, а саме п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено ліміт страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим) без визначення випадків зменшення цього розміру, зокрема, залежно від ступеня вини потерпілого. Так, загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку.

Таким чином, у даному випадку моральна шкода відшкодовується у повному обсязі, незважаючи на наявність вини потерпілого у будь-якій формі.

Вирішуючи спір, суд помилково застосував до спірних правовідносин положення пункту 36.3 статті 36 Закону, оскільки у ній йдеться про поділ розміру заподіяної шкоди між особами, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, а цивільно-правова відповідальність пішохода ОСОБА_5 не була і не може бути застрахована відповідно до вимог вказаного Закону.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням судом апеляційної інстанції нового судового рішення про стягнення з відповідача на користь позивачів по 14169 грн (56676 (загальна сума відшкодування моральної шкоди на кожного з позивачів) - 28338 (виплачені страховиком кошти на двох позивачів) = 28338 грн:2=14169 грн на кожного з позивачів). Також відповідно до ст. 36.5 Закону та ст. 625 ЦК України з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню по 116,14 грн на кожного з позивачів пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України та по 29,11 грн трьох процентів річних за період з 05 грудня 2020 року по 29 грудня 2020 року на кожного з позивачів відповідно до наданого розрахунку, який відповідає вимогам закону та не спростований відповідачем.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, та з огляду на те, що позивачі відповідно до п.2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» були звільнені від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 3632 грн.

З відповідача на користь позивачів підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в сумі по 3000 грн, та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції в сумі по 2250 грн, які підтверджуються матеріалами справи (а.с.93-95, 231-233).

Дана справа є малозначною, оскільки визначена у ній ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Тому, відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, судове рішення у цій справі не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , задовольнити.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 27 травня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія "Аска" на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі по 14169 грн кожному.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія "Аска" на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі по 116,14 грн, три відсотки річних у розмірі по 29,11 грн, а всього разом по 145,25 грн кожному.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія "Аска" в дохід держави судовий збір в сумі 3632 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія "Аска" на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі по 5250 грн кожному.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 15 листопада 2021 року.