ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6054/21 Справа № 202/1554/21 Суддя у 1-й інстанції - Бєсєда Г.В. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу акціонерного товариства Акціонерний банк Радабанк на ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 14 квітня 2021 року по справі за скаргою акціонерного товариства Акціонерний банк Радабанк, стягувач ОСОБА_1 , заінтересована особа начальник Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лисенко Д.Б., на дії начальника Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,-

в с т а н о в и л а:

У березні 2021 року акціонерне товариство Акціонерний банк Радабанк (далі АТ АБ Радабанк), стягувач ОСОБА_1 , заінтересована особа начальник Центрального відділу державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лисенко Д.Б., звернулось до суду зі скаргою на дії начальника Центрального відділу державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, обґрунтовуючи її тим, що на виконання рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 03 жовтня 2018 року у справі №202/4344/17 АТ «АБ «Радабанк», як управителем ФФБ, до переліку довірителів та належних їм прав вимоги внесені відомості щодо закріплення за ОСОБА_1 об`єкта інвестування - однокімнатної квартири АДРЕСА_1 .

Зазначали, що листом від 05 лютого 2021 року АТ «АБ «Радабанк» повідомив державного виконавця Центрального ВДВС у місті Дніпрі ПСМУМЮ (м.Дніпро) про виконання в повному обсязі рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 03 жовтня 2018 року у справі №202/4344/17 шляхом внесення відомостей щодо закріплення за ОСОБА_1 об`єкта інвестування.

Вказували, що постановою головного державного виконавця Центрального ВДВС у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Коломейко Д.С. від 08 лютого 2021 року виконавче провадження ВП №64290192 закінчено відповідно до п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

Посилаючись на те, що за результатами розгляду скарги стягувача ОСОБА_1 зазначена постанова скасована та постановою головного державного виконавця Центрального ВДВС від 23 лютого 2021 року виконавче провадження відновлено та АТ «АБ «Радабанк» зобов`язано надати документи, що підтверджують повне виконання рішення суду, без зазначення які саме документи необхідно надати, з врахуванням того, що ОСОБА_1 для виконання рішення не з`являлась, а банк виконав усі можливі дії, просили суд визнати неправомірними дії начальника Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Лисенко Д.Б. у виконавчому провадженні №64290192 щодо скасування постанови головного державного виконавця Центрального ВДВС у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Коломейко Д.С. від 08 лютого 2021 про закінчення виконавчого провадження ВП №64290192 відповідно до п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням рішення в повному обсязі згідно з виконавчим документом; скасувати постанову начальника Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Лисенко Д.Б. від 23 лютого 2021 року у виконавчому провадженні №64290192 про результати перевірки виконавчого провадження; скасувати постанову головного державного виконавця Центрального ВДВС у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Коломейко Д.С. від 23 лютого 2021 року про скасування процесуального документу, якою відновлено виконавче провадження №64290192.

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 14 квітня 2021 року у задоволенні скарги АТ АБ Радабанк відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ АБ Радабанк, зазначаючи, що ухвала суду винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати, а їх скаргу задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що їх права порушені в рамках виконавчого провадження та підлягають відновленню шляхом задоволення скарги.

13 липня 2021 року Центральний відділ державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надав відзив на апеляційну скаргу АТ АБ Радабанк, в якому, зазначаючи про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, просили залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вказували, що права банку жодним чином не порушені. З боку боржника не надано належних доказів закріплення об`єкта інвестування, що свідчить про невиконання рішення суду.

23 липня 2021 року ОСОБА_1 надала відзив на апеляційну скаргу АТ АБ Радабанк, в якому, зазначаючи про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, просила залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Наполягала на тому рішення суду невиконане. Банк всіляко намагається уникнути його виконання протягом тривалого часу, подаючи безпідставні та необґрунтованість скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За правилами ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст.449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Згідно частин 2,3 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржуване рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Отже за змістом вказаних норм закону, обов`язковою умовою для задоволення скарги є встановлення факту порушення прав заявника.

Встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 03 жовтня 2018 року позов ОСОБА_1 до ПАТ «АБ«Радабанк», ПАТ«Актабанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Дніпропетровське регіональне управління державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», комунальне підприємство «Агентство регіонального розвитку «Регіон-Лідер» Дніпропетровської обласної ради, про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним односторонній правочин та зобов`язання вчинити певні дії, задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано рішення Комітету з управління фондами фінансування будівництва публічного акціонерного товариства «Актабанк» від 26 грудня 2014 року про відкріплення від довірителя ОСОБА_1 закріплений за нею об`єкт інвестування - квартири АДРЕСА_2 . Зобов`язано управителя Фонду фінансування будівництва об`єкта будівництва житлового будинку АДРЕСА_3 ПАТ «АБ «Радабанк» здійснити закріплення об`єкта інвестування однокімнатної квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 .

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 13 липня 2015 року замінено управителя Фонду фінансування будівництва об`єкта будівництва - житлового будинку АДРЕСА_3 з ПАТ «Актабанк» на ПАТ «АБ «Радабанк». Передано Фонду фінансування будівництва об`єкта будівництва - житлового будинку АДРЕСА_3 , а саме: документацію в повному обсязі та кошти оперативного резерву цього Фонду від ПАТ «Актабанк» до ПАТ «АБ «Радабанк».

В провадженні Центрального відділу державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) перебуває виконавче провадження №64290192 з примусового виконання виконавчого листа №202/4344/17, виданого 18 січня 2021 року Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська про зобов`язання управителя Фонду фінансування будівництва об`єкта будівництва житлового будинку АДРЕСА_3 ПАТ «АБ «Радабанк» здійснити закріплення об`єкта інвестування однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 .

Відповідно до матеріалів виконавчого провадження № лютого 2021 року представником АТ «АБ «Радабанк» направлено клопотання про закінчення виконавчого провадження та додано витяг з журналу ФФБ по будинку АДРЕСА_3 ) станом на 08 січня 2020 року.

Постановою про закінчення виконавчого провадження від 08 лютого 2021 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №202/4344/17, виданого 18 січня 2021 року, закінчено

Постановою про результати перевірки виконавчого провадження від 23 лютого 20021 року начальника відділу Центрального відділу державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лисенко Д.Б. постанову про закінчення виконавчого провадження від 08 лютого 2021 року скасовано та постановою від 23 лютого 2021 року виконавче провадження відновлене.

ОСОБА_1 17 вересня 2019 року звернулась до АТ «АБ «Радабанк» із вимогою виконати рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 03 жовтня 2018 року та лише 09 березня 2021 року листом за вихідним №1226-1/57/2021 АТ «АБ «Радабанк» було повідомлено ОСОБА_1 про необхідність звернення до АТ «АБ «Радабанк» для надання документів, які ідентифікують особу, та інших документів, необхідних для виконання функцій управителя, а також для укладання договору про участь у фонді фінансування будівництва/ додаткового договору у зв`язку зі зміною сторін такого договору та інших істотних умов.

Як встановлено в судовому засіданні та визнано учасниками справи АТ «АБ «Радабанк» не видано ОСОБА_1 свідоцтво про участь у ФФБ.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та враховуючи те, що АТ «АБ «Радабанк» не надано суду доказів щодо виконання рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 03 жовтня 2018 року, суд першої інстанції дійшов висновку, що скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції у зв`язку з наступним.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2020 року в справі №641/7824/18 (провадження №61-10355св19) вказано, що «завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим».

Положеннями ст.129-1 Конституції України, ч.1 ст.18 ЦПК України, ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Важко уявити, щоб ст.6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 Конвенції тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи конвенцію. Отже, для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення від 19 березня 1997 року у справі «Hornsby v. Greece», п.40).

За ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно зі ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: 1)здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2)надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3)розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4)заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5)роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Згідно ст.2 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» - закріплення об`єкта інвестування за довірителем - встановлення правовідносин між довірителем та управителем на підставі договору про участь у ФФБ, за яких у довірителя виникає право вимоги на цей об`єкт інвестування в майбутньому.

Відповідно до положень ст.15 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» - ФФБ управитель видає довірителю свідоцтво про участь у ФФБ - документ, що підтверджує участь довірителя у ФФБ.

Статтею 15 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» визначено, що у разі зміни будь-яких даних, що зазначені у свідоцтві про участь у ФФБ, свідоцтво про участь у ФФБ підлягає заміні.

Згідно ст.12 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю»: «Управитель для кожного ФФБ розробляє й затверджує Правила ФФБ та інші необхідні внутрішні документи, що регламентують функціонування цього ФФБ. Правила ФФБ є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами цієї системи фінансування будівництва житла.

Правила ФФБ визначають вид ФФБ, процедуру створення ФФБ, порядок організації взаємовідносин забудовника, управителя та довірителів, порядок встановлення управління майном, умови, особливості та обмеження здійснення управління майном, напрями та порядок використання залучених коштів, порядок участі у фонді та відмови від участі в ньому, типи вимірних одиниць об`єктів інвестування, порядок та умови закріплення об`єкта інвестування за довірителем, розмір винагороди управителя, відповідальність управителя і забудовника за невиконання прийнятих на себе зобов`язань, порядок отримання довірителем страхового відшкодування у разі несвоєчасного введення об`єкта будівництва в експлуатацію, невиконання робіт, передбачених договором між управителем і забудовником та договором між управителем і установником фонду, або неналежного виконання таких робіт та інші умови функціонування ФФБ.

Так згідно п.2.1.12 Правил фонду фінансування будівництва виду «А» за програмою КП «АРР «Регіон-Лідер» ДОР» а) Закріплення об`єкта інвестування за довірителем - встановлення правовідносин між довірителем та управителем на підставі договору про участь у ФФБ, за яких у довірителя виникає право вимоги на цей об`єкт інвестування в майбутньому. При закріпленні об`єкта інвестування Довірителю надається Договір про участь у ФФБ, свідоцтво про участь у ФФБ, свідоцтво про участь у ФФБ та додатки до них.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Статтями 12,81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Колегія суддів звертає увагу на те, що скаржником не доведено факту виконання рішення суду. До скарги доказів належного виконання рішення суду не долучено.

ОСОБА_1 зазначає про те, що рішення суду наразі є невиконаним.

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що виходить за межі повноважень суду апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Висновки суду першої інстанцій відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню, а ухвала суду без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,382,383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства Акціонерний банк Радабанк залишити без задоволення.

Ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 14 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.