Справа № 296/3700/21
УХВАЛА

"09" листопада 2021 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира у складі головуючої судді Петровської М.В., розглянувши питання про застосування заходів процесуального примусу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЯНЕІР" ЛТД про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЯНЕІР" ЛТД () на користь ОСОБА_1 : 1) нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 37 713,72 грн; 2) середній заробіток за весь час затримки заробітної плати: за період з 30.07.2020 по 09.04.2021 - 104 206,04 грн, з 10 квітня 2021 року і по день прийняття рішення суду по суті заявлених вимог - обрахований відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100; 3) завдану моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 22 квітня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження із проведенням підготовчого засідання та повідомленням сторін.

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 22 липня 2021 року клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Дубчак Лесі Сергіївни про витребування доказів - задоволено частково та зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "ЯНЕІР" ЛТД (адреса місцезнаходження: вулиця Авіаторів, будинок 9, місто Житомир, Житомирська область, 10007. ) у термін до 27 вересня 2021 року надати на адресу суду : - оригінали або належним чином завірені копії письмових доказів із зазначенням: 1) даних про розмір заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "ЯНЕІР" ЛТД із виплати заробітної плати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) станом на момент його звільнення, включаючи інформацію щодо заборгованості із заробітної плати за відпрацьований час та компенсації а невикористану відпустку, інших заохочувальних та компенсаційних виплат (із підтверджуючими документами); 2) даних щодо кількості днів невикористаної на момент припинення трудових відносин з Товариством з обмеженою відповідальністю "ЯНЕІР" ЛТД ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) відпустки, включаючи щорічні (основні та додаткові), інші відпустки, передбачені Кодексом, законів про працю України та Законом України "Про відпустки" 3) даних щодо розміру середньої заробітної плати для виплати компенсації за невикористані ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) відпустки, розрахованої відповідно до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100; - довідки про розмір середньої заробітної плати (доходу) ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) за два місяці, що передували звільненню (травень, червень 2020 року), складеної відповідно до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 із зазначенням складових виплат, врахованих у середній заробіток.

При цьому, резолютивна частина ухвали про витребування доказів містить застереження, що невиконання ухвали суду в частині витребування доказів може мати наслідком застосування заходів процесуального примусу, передбачених статтями 144, 148 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Вказана вище ухвала суду від 22 липня 2021 року двічі направлялася на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЯНЕІР" ЛТД, та була вручена 25.08.2021 і 27.10.2021, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення №960 та №452.

Станом на 09 листопада 2021 року запитувані на підставі ухвали про витребування доказів матеріали Товариством з обмеженою відповідальністю "ЯНЕІР" ЛТД на адресу суду не надані та не повідомлено суд про неможливість їх подання.

Надаючи оцінку бездіяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "ЯНЕІР" ЛТД, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч.6-ч.8 ст.84 ЦПК України, будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Статтею 129-1 Конституції України проголошено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Положеннями частини другої та четвертої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII) закріплено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Наведені норми кореспондуються зі змістом статті 18 ЦПК України.

У відповідності до ч.1 ст.258 ЦПК України, судовими рішеннями є: ухвали; рішення; постанови; судові накази.

Згідно зі статтею 261 ЦПК України, ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Суд наголошує, що ухвала суду про витребування доказів є судовим рішенням та в силу статті 129-1 Основного Закону, статті 13 Закону №1402-VIII, статті 18 ЦПК України є обов`язковою для виконання.

Положеннями частини другої статті 43 ЦПК України закріплено, що учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Статтею 143 ЦПК України визначено, що заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Згідно з п.5 ч.1 ст.144 ЦПК України, заходами процесуального примусу, зокрема, є штраф.

Частиною першою статті 148 ЦПК України встановлено, що суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох

розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках:1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; 2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; 3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин; 4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк; 5) порушення заборон, встановлених частиною дев`ятою статті 203 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.148 ЦПК України, у випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення, триваючого невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів суд з урахуванням конкретних обставин стягує у дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю "ЯНЕІР" ЛТД не виконуються покладені на нього процесуальні обов`язки щодо надання доказів на виконання ухвали суду від 22 липня 2021 року (не повідомлено про причини неподання) та не надано докази без поважних причин повторно, суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування заходів процесуального примусу.

Керуючись статтями 18, 43, 84, 143, 144, 148, 259-261, 268, 353 ЦПК України, суддя, -

постановив:

Застосувати до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЯНЕІР" ЛТД заходи процесуального примусу у виді штрафу.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЯНЕІР" ЛТД (вул.Авіаторів, буд.9, м.Житомир, 10007, ) в дохід Державного бюджету України в особі Державної судової адміністрації України (вул.Липська, 18/5, м.Київ, 01021, ) штраф в сумі 1 розміру прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 2 270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень).

Застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє її від виконання ухвали суду про витребування доказів.

Ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом, набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Оскарження такої ухвали не перешкоджає розгляду справи.

Повний текст ухвали складено 09 листопада 2021 року.

Суддя М. В. Петровська