Справа № 2-1333/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2021 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого судді - Лукінова К.С.,

При секретарі Івановій А.Є.

Учасники процесу: не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 , зацікавлена особа: публічне акціонерне товариство «Кристалбанк» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі № 2-1333/11, -

ВСТАНОВИВ:

27.01.2020 року в провадження Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява ОСОБА_1 , зацікавлена особа: публічне акціонерне товариство «Кристалбанк» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі № 2-1333/11. В обгрунтування поданої заяви заявник посилається на те, що 18.01.2007 року між ним та ВАТ «Райфайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» укладений кредитний договір № К-Д 014/02-40/565 від 18.01.2007 року. В забезпечення виконання зобов`язань між ним та ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» було передано в іпотеку нерухоме майно. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 2-1333/11 було стягнуто з нього на користь ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором в сумі 10222439,92 грн. На виконання вказаного рішення було видано виконавчий лист. 24.05.2017 року між ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» та ПАТ «Кристалбанк» було укладено договір факторингу. Відповідно до реєстру прав вимоги від 25.05.2017 року було відступлено право вимоги. 25.05.2017 року ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» відступило ПАТ «Кристалбанк» право вимоги за іпотечним договором. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.07.2017 року було замінено стягувача з ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» на ПАТ «Кристалбанк» . 17.05.2018 року за ПАТ «Кристалбанк» було зареєстровано право власності на нерухоме майно, щ обуло передано в іпотеку на підставі вищевказаних договорів. Заявник ОСОБА_2 вважає, що 17.05.2018 року ПАТ «Кристалбанк» шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку задовольнив свої вимоги за кредитним договором. Посилаючись на ст. 432 ЦПК України просив визнати виконавчий лист № 2-1333/11р. про стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь стягувача ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» в особі обласної дирекції ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» 10222439,92 грн. Виданий 04.12.2012 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська таким, що не підлягає виконанню.

27.04.2020 року АТ «Кристалбанк» подало відзив на заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню і просили відмовити в задоволенні заяви вказуючи на те, що рішення суду про стягнення коштів з позичальника та поручителя не виконано в рамках виконавчого провадження. 17.05.2018 року АТ «Кристалбанк» набув право власності на предмет іпотеки за ціною 2050000,00 грн. Дану суму було зараховано в погашення частини заборгованості за кредитним договором.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.12.2020 року заяву було передано в провадження судді Лукінової К.С. 23.12.2020 року.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.12.2020 року розгляд заяви було призначено на 04.01.2021 року.

04.01.2021 року учасники процесу в судове засідання не з`явились, боржники не повідомили про причини неявки, стягувач направив заяву про відкладення розгляду справи.

Через вказані обставини розгляд справи було відкладено на 14.01.2021 року.

В судове засідання 14.01.2021 року учасники процесу не з`явились, про час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили.

13.01.2021 року АТ «Кристалбанк» направило до суду заяву про залучення у справі правонаступника ТОВ «ФК «Омега Фактор». Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.01.2021 року вказану заяву було повернуто.

Враховуючи неявку всіх учасників справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Згідно копії виконавчого листа № 2-1333/11 виданого 04.12.2012 року було стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № К-Д 014/02-40/565 від 18.01.2007 року в сумі 10220619грн.92 коп. та повернення судових витрат 1820,00 грн.

Згідно копії постанови про відкриття виконавчого провадження № 60320011 від 16.10.2019 року було відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим листом на суму 10222439,92 грн.

Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 17.05.2018 року на підставі договору іпотеки та договору відступлення права вимоги за іпотечними договорами було передано іпотечне майно публічному акціонерному товариству «Кристалбанк».

Згідно довідки АТ «Кристалбанк» від 10.04.2020 року за кредитним договором ОСОБА_1 рахується заборгованість в сумі: 1362010дол.США 86 центів, що в гривневому еквіваленті становить 37128143,64 грн.; відсотки за кредитом 1553229 дол.США 10 центів, що в гривневому еквіваленті становить 42342350,23 грн. (а.с. 25 том 3).

Наведені вище обставини свідчать про те, що станом на дату розгляду заяви рішення суду у справі № 2-1333/11 не виконано в повному обсязі, а беззаперечних доказів його виконання ОСОБА_2 суду не надано.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Згідно ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Судове рішення, що набрало законної сили, є підставою для його виконання. Виконання судового рішення сприяє втіленню законів у життя та зміцненню їх авторитету. Рішення суду охороняє права, свободи та законні інтереси громадян, а також є завершальною стадією судового провадження.

За ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

У прецедентній практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на значенні своєчасного виконання рішень суду для захисту прав та свобод людини і громадянина, зауважуючи, що виконання судових рішень є невід`ємною частиною цивільного процесу, a несвоєчасне виконання судових рішень є таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції, і є порушенням права на суд. Так, у справі Хорнсбі проти Греції ЄСПЛ зауважив, що право на суд стало б ілюзорним, якщо б правова система держави дозволяла, щоб кінцеве та обов`язкове рішення суду залишалося невиконаним, що завдавало б шкоду одній зі сторін. Виконання рішень, ухвалених будь-яким судом, необхідно розглядати як невід`ємну частину «судового розгляду» для цілей статті 6 Конвенції. Така позиція ЄСПЛ підтримувалася судом також і у рішеннях Савіцький проти України, Кайсина та інші проти України, Іммобільяре Саффі проти Італії, Ромашов проти України, Дубенко проти України, Вассерман проти Росії, Малиновський проти Росії.

Частиною 2 ст. 432 ЦПК України визначено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність установлення питань виконання судового рішення.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

За таких обставин в задоволенні заяви ОСОБА_1 , зацікавлена особа: публічне акціонерне товариство «Кристалбанк» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі № 2-1333/11 слід відмовити.

Керуючись ст. 432 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , зацікавлена особа: публічне акціонерне товариство «Кристалбанк» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі № 2-1333/11 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: К.С. Лукінова