Справа № 645/7922/19
Провадження № 2-п/645/48/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2021 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Мартинової О.М.,

секретар судових засідань Кривченко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 27 березня 2015 року по цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги централізованого водопостачання і водовідведення,

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04.03.2020 року позовні вимоги КП «Харківводоканал» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги централізованого водопостачання і водовідведення задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 серпня 2012 року по 30 червня 2019 року у розмірі 12152 грн. 28 коп., за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 серпня 2012 року по 30 червня 2019 року у розмірі 8076 грн. 44 коп., інфляційні витрати у розмірі 1900 грн. 75 коп., три відсотки річних у розмірі 551 грн. 49 коп., а також стягнуто витрати по сплаті судового збору у розмірі 960 грн. 50 коп. з кожного.

29.04.2021 року до суду надійшла заява від відповідача ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04.03.2020 року, ухваленого по цивільній справі за позовом КП «Харківводоканал» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Обґрунтовуючи підстави для перегляду заочного рішення, відповідач вказує, що про існування вказаного судового рішення вона довідалася в реєстрі судових рішень після того, як їй було заблоковано банківську картку, копія судового рішення їй не надходила. За адресою: АДРЕСА_1 , вона ніколи не проживала, а була лише формально там зареєстрована з самого народження. Права власності на вказану квартиру не має, тому не є споживачем комунальних послуг. Також вказала, що тривалий час фактично проживає за іншою адресою, на підтвердження чого надала договір оренди квартири.Крім того, просила застосувати строк позовної давності до вимог позивача, звернутих до неї, оскільки у позовній заяві заявлені вимоги про стягнення заборгованості поза межами строку позовної давності, а саме з 01 серпня 2012 року, у той час як позивач звернувся до суду лише у грудні 2019 року. Також зазначила, що вимоги стосовно стягнення заборгованості за ЖКХ ні за яких обставин не можуть бути солідарними. Водночас, заявник не заперечувала проти задоволення позовних вимог до іншого відповідача, який є фактичним власником та користувачем квартири.

Представник КП «Харківводоканал» Панасенко І.О. надав суду заперечення на заяву, де зазначив, що з доводами, викладеними ОСОБА_1 в заяві про перегляд заочного рішення, КП «Харківводоканал» не погоджується, і вважає заявлені вимоги безпідставними та необґрунтованими, виходячи з наступного. Так, момент подання позовної заяви про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь КП «Харківводоканал» заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення до Фрунзенського районного суду м. Харкова, згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб з реєстру територіальної громади міста Харків від 23.07.2019 р. відповідачі були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки, відповідач не надала доказів не проживання та не користування послугами централізованого водопостачання та водовідведення за вказаною адресою: АДРЕСА_1 , позивач вважає доводи, викладені у заяві про перегляд заочного рішення, необґрунтованими. Оскільки послуги водопостачання та водовідведення надаються до квартири відповідачів через системи водопостачання та водовідведення, встановити чіткий об`єм послуг наданих кожному відповідачу неможливо, через що зобов`язання щодо надання і сплати наданих послуг є солідарним.Статтею 156 Житлового Кодексу УРСР встановлено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Також покладається на членів сім`ї власника будинку (квартири) обов`язок дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири) та брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту.

Пункт 7 «Правил користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і придомової території», затверджених постановою Кабінетом Міністрів України від 08.10.1992 за № 572, передбачає ідентичні обов`язки власника та наймача (орендаря) квартири, житлового приміщення по оплаті отриманих житлово-комунальних послуг. Пункт 10 цих «Правил...» передбачає обов`язок мешканців житлового приміщення, в яких проживає два і більше співвласники, наймачі (орендарі), розподіляти за узгодженням загальні витрати на оплату житлово-комунальних послуг. Таким чином, діюче законодавство передбачає однакові права і обов`язки власника та наймача (орендаря) житлового приміщення як в частині оплати за отримані житлово-комунальні послуги, так і в частині розподілу за узгодженням одне із одним загальних витрат на оплату житлово-комунальних послуг. При цьому жодній сторонній особі (виконавцю послуг) не надано право поділяти суму боргу між мешканцями житлового приміщення. Щодо питання позовної давності, зазначає наступне. Цивільний Кодекс України сплив позовної давності окремою підставою для припинення зобов`язання не визнає. Виконання боржником зобов`язання після спливу позовної давності допускається та визнається такими, що має достатню правову підставу. Пропущення позовної давності також не породжує права боржника вимагати припинення зобов`язання в односторонньому порядку, якщо таке право не встановлено договором або законом окремо. Таким чином, за загальним правилом ЦК України зі спливом позовної давності, зобов`язання, щодо стягнення за надані послуги не припиняється. Тому, просить заяву про перегляд заочного рішення від 04.03.2020 року залишити без задоволення.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явилася, була сповіщена про час та місце розгляду заяви належним чином, у заяві про перегляд заочного рішення просила розгляд заяви проводити за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, був сповіщений про час та місце розгляду заяви належним чином, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв не надавав.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, була сповіщена про час та місце розгляду заяви належним чином, в матеріалах спарив мається клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Згідно ч. 1 ст. 287 ЦПК України - неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Ч. 3 ст. 287 ЦПК України встановлює, що у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Згідно з пунктом 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» №2 від 12.06.2009 року заочний розгляд судом цивільної справи відповідно до ст. 224 ЦПК України допускається у тому разі, коли відповідач або всі відповідачі у справі, якщо їх було кілька, повідомлені належним чином про час і місце судового розгляду, не з`явилися в судове засідання при відсутності в ньому їх представників і від них не надійшло повідомлення про причини неявки чи зазначені ними причини визнані неповажними і проти такого розгляду справи не заперечує позивач та ним не було змінено предмета або підстави позову чи розміру позовних вимог.

Згідно листа Верховного Суду України від 01.05.2007 року «Практика ухвалення та перегляду судами заочних рішення у цивільних справах», правильною є практика тих судів, які скасовують заочне рішення лише за наявності двох підстав, зокрема якщо буде встановлено, що відповідач, який був належним чином повідомлений про часта місце судового розгляду, не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини не явки з поважних причини і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 3 ч. 2ст. 285 ЦПК України, у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву, і докази про це.

Так, поважними причинами неявки можуть бути хвороба, тривале відрядження, інші обставини, що об`єктивно перешкоджають явці до судового засідання, які, безумовно, повинні бути підтверджені документально відповідними доказами, тобто, повинні додаватися до заяви про перегляд заочного рішення. Крім того, відповідач має подати документи, що свідчать про неможливість повідомити суд про причини неявки у судове засідання.

Водночас, з`ясування причин неявки не може бути підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

Відповідно до ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Використання законодавцем в конструкції коментованої ст. 288 ЦПК України сполучника "і" дозволяє зробити висновок, що для скасування заочного рішення необхідно не лише встановити поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, щоб його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.

За змістом вказаних норм наявність цих двох підстав для скасування заочного рішення є обов`язковою.

З договору оренди житлового приміщення (квартири) від 01.05.2016 року вбачається, що ОСОБА_1 уклала договір з ОСОБА_5 про тимчасове користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .

Як вбачається довідки про зареєстрованих у житловому приміщені осіб від 16.12.2019 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована з 03.06.1999 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, доказів, в підтвердження поважності причин неявки відповідача до суду надано не було. Крім того, матеріали справи не містять відомостей про зміну місця реєстрації відповідача.

Відповідно до ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставляння судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За таких обставин, відповідач вважається таким, що повідомлений про час та місце розгляду справи.

Згідно матеріалів справи, про час та місце судового засідання призначені на 04.02.2020 року, 04.03.2020 року відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 повідомлялися своєчасно у встановленому законом порядку, шляхом надіслання судових повісток на адресу їх зареєстрованого місце проживання, а саме: АДРЕСА_1 . Поштова кореспонденція, відправлена на адресу відповідачів, поверталась до суду "за закінченням терміну зберігання".

Крім того, матеріали цивільної справи містять підтвердження того, що відповідачам були направлені ухвала про відкриття провадження у справі та судові повістки, окрім того, інформація щодо розгляду справи розміщена на офіційному сайті «Судова влада», яка є у загальному доступі.

Також, заочне рішення було направлено відповідачам та розміщено у Єдиному реєстрі судових рішень, який також є у загальному доступі.

Таким чином, посилання відповідача на обставини неповідомлення про розгляд справи не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

Справа розглянута на підставі наявних доказів, які досліджені у повному обсязі.

Дослідивши заяву про перегляд заочного рішення, матеріали справи, суд приходить до висновку, що в заяві відсутні посилання на будь-які докази, які мають істотне значення для справи, які не були досліджені судом при винесенні заочного рішення, оскільки обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення є непогодження з винесеним рішенням по суті та є обґрунтуванням Апеляційної скарги.

Таким чином, оскільки підставами скасування заочного рішення є поважність неявки в судове засідання відповідача та наявність істотних доказів у справі в обґрунтування заперечень проти вимог позивача, за відсутності зазначених обставин у сукупності, суд не має законних підстав для скасування заочного рішення, отже, у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення відповідача слід відмовити.

Відповідно до ч. 4 ст.287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Керуючись ст.ст.284-288 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 27 березня 2015 року по цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги централізованого водопостачання і водовідведення - залишити без задоволення.

Роз`яснити сторонам, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 20 липня 2021 року.

Суддя: