н/п 2-н/490/1555/2021 Справа № 490/8307/21
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

05 листопада 2021 року м.Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м.Миколаєва Гуденко О.А., ознайомившись з заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області, Головного управління Державної казначейської служби України середнього заробітку за час затримки виплати, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області, Головного управління Державної казначейської служби України середнього заробітку за час затримки виплати з 27 серпня 2021 року за 36 робочих днів в сумі 28 582 грн. 20 коп.

Відповідно до ч. 1ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбаченихстаттею 161 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 1ст. 161 ЦПК Українисудовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

За змістом ст. 95, ст.163ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються оригінали або належним чином завірені копії документів, які підтверджують матеріально-правову вимогу заявника. На такі документи поширюються вимогист.77-78ЦПК України щодо належності та допустимості доказів.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимогст. 163 ЦПК України.

До заяви про видачу судового наказу не додано належних та допустимих доказів на підтвердження безспірної заборгованості з нарахованої, але не виплаченого середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, зокрема, оригіналу або належним чином завіреної копії довідки Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області.

Варто також зазначити, що за положеннями статті 117 КЗпП України обов`язковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства. Вирішуючи справи такої категорії, суди встановлюють як факт затримки виплати належних працівнику сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, відсутність спору про їх розмір, так і наявність вини роботодавця у затримці розрахунку при звільненні.

У наказному провадженні можуть існувати лише безспірні вимоги заявника - це такі вимоги заявника, із яких не вбачається спір про право, тобто це вимоги, що випливають із повністю визначених і неоспорюваних цивільно-правових відносин.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження" від 23.12.2011, до заяви про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання. Відсутність документів, що підтверджують наявність суб`єктного права у заявника, документів, що підтверджують порушення суб`єктного права, або документів, що підтверджують виникнення права вимоги, вказує на наявність спору про право.

Отже, судом видаються судові накази у разі відсутності між сторонами спору про право та наявністю документів на підтвердження перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а також документів, що вказують на розмір нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо.

Крім того, з аналізу п.1 ч.1 ст.161 ЦПК України вбачається, що вимога про стягнення середнього заробітку може бути пред явлена в наказному провадженні одночасно з вимогою про стягнення заробітньої плати, отже не виключається існування спору про право на предмет вимоги про стягнення суми, що є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 23, 160, 161, 165, 260, 353 ЦПК України, суддя,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області, Головного управління Державної казначейської служби України середнього заробітку за час затримки виплати.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до положень ч.1ст.166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першоїстатті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Гуденко О.А.