Справа № 442/1238/21 Головуючий у 1 інстанції: Курус Р.І.
Провадження № 22-ц/811/1833/21 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

за участі секретаря: Сеньків Х.І.,

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Дрогобицький міськрайонний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про стягнення пені за прострочку сплати аліментів,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Дрогобицький міськрайонний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про стягнення пені за прострочку сплати аліментів.

Позовні вимоги мотивувала тим, що 12 січня 2006 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, який рішенням Дрогобицького міськрайсуду від 02 листопада 2011 року було розірвано.

До офіційної реєстрації шлюбу у 2000 році у них народився син ОСОБА_3 .

Рішенням Дрогобицького міськрайсуду від 28 грудня 2018 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у твердій грошовій сумі по 1921,00 грн. щомісячно, починаючи з 07 вересня 2018 року і до закінчення ним навчання, або до досягнення 23-х років.

Дрогобицьким МРВ ДВС за її заявою про примусове виконання судового рішення, яке набрало законної сили, було відкрите виконавче провадження ВП59351163 та винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, яка рекомендованою кореспонденцією була направлена сторонам для ознайомлення.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 жовтня 2019 року задоволено її скаргу на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця Дрогобицького МРВ ДВС щодо перерахування аліментів без утримання комісії банку з боржника ОСОБА_2 у ВП № 59351163, оскільки згідно ЗУ «Про ВП» та Інструкції з організації примусового виконання рішень витрати, понесені на перерахування кошті стягувачу, відносяться до витрат виконавчого провадження та додатково покладаються на боржника.

Крім того, рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 березня 2020 року змінено спосіб стягнення аліментів з відповідача на повнолітнього сина, який продовжує навчання, а саме визначено згідно рішення від 28 грудня 2018 року, з твердої грошової суми на стягнення аліментів у частці від заробітку.

Рішення вступило в законну силу 10 квітня 2020 року.

07 травня 2020 року державним виконавцем Дрогобицького МРВ ДВС Харів М.І. в межах виконавчого провадження 59351163 було зроблено розрахунок заборгованості по аліментах, стягнених у грошовій сумі.

22 червня 2020 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області задоволено її скаргу на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця при складанні розрахунку заборгованості від 07 травня 2020 року.

08 вересня 2020 року державним виконавцем Дрогобицького МРВ ДВС Харів М.І. винесено постанову про закінчення ВП 59351163.

08 липня 2017 року та 28 серпня 2018 року набрали чинності зміни до ч. 2 ст. 184 СК України відповідно до яких розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до Закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно з п.п.7 п.6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення,затвердженого постановою КМУ від 17 липня 2003 №1078, індексації: здійснюють підприємства, організації, фізособи - підприємці, які здійснюють відрахування аліментів з доходу платника аліментів, оскільки виконавчий лист не надсилався для виконання за місцем роботи відповідача, оскільки останній не повідомляв ДВС про своє місце праці, а самостійно здійснював оплату аліментів шляхом внесення їх на депозитний рахунок Дрогобицького МРВ ДВС, то і індексацію аліментів відповідач повинен був проводити самостійно у відповідності до Закону, але цього не робив внаслідок чого аліменти були отримані в меншому розмірі, що призвело до виникнення заборгованості.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 вересня 2020 року стягнено 1128,20 грн. суми індексації.

Натомість, постановою Львівського апеляційного суду від 01 лютого 2021 року рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 вересня 2020 року змінено, збільшено розмір індексації аліментів, що стягувались на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 28 грудня 2018 року з 1128,20 грн. до 2775,64 гривні.

Відтак, оскільки відповідач свідомо допустив заборгованість по аліментах, загальний розмір якої становить 2674,86 (наявний надлишок 100,80), однак враховуючи, що комісія за перерахунок аліментів на банківську карту стягувача відшкодовується за рахунок боржника, відтак сума заборгованості складатиме 2674,86 + 2674,86 х 5/100 % = 2808,60 грн. А тому, у неї виникло право на стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів та наводить розрахунок суми пені за прострочку сплати проіндексованих аліментів.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 березня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на те, що індексація аліментів не є штрафною санкцією проти боржника, як це трактує суд першої інстанції.

Стверджує, що рішеннями попередніх судів підтверджено правомірність її твердження, що боржник платив аліменти не в повному розмірі, а в меншому розмірі ніж це встановлено судовим рішення.

Зазначає, що виконавчий лист не надсилався для виконання за місцем роботи відповідача, оскільки він не повідомляв для ДВС про своє місце праці, а самостійно здійснював оплату аліментів шляхом внесення їх на депозитний рахунок Дрогобицького МРВ ДВС.

Вважає, що відповідач щоб уникнути заборгованості по сплаті аліментів, повинен був самостійно збільшувати розмір присуджених судом аліментів на величину індексації у відповідності до закону, але цього не зробив.

Відтак, вважає, що у неї є беззаперечне право на стягнення неустойки за несвоєчасну сплату аліментів або несплату їх у повному розмірі у відповідності до ст. 196 СК України.

Просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 15 липня 2021 року, є дата складення повного судового рішення 29 липня 2021 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, сторони по справі перебували у шлюбі, в якому у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4 .

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 грудня 2018 року з відповідача на користь позивача постановлено стягувати аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 , який продовжує навчання, в твердій грошовій сумі по 1921,00 грн. щомісячно, починаючи з 07 вересня 2018 року і до закінчення ним навчання, або до досягнення 23-х років.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 березня 2020 року змінено спосіб стягнення аліментів з відповідача на повнолітнього сина, який продовжує навчання, а саме з твердої грошової суми на стягнення аліментів у частці від заробітку.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 вересня 2020 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнено 1128,20 грн. суми індексації.

Натомість, постановою Львівського апеляційного суду від 01 лютого 2021 року рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 вересня 2020 року змінено, збільшено розмір індексації аліментів, що стягувались на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 28 грудня 2018 року з 1128,20 грн. до 2775,64 гривні.

В той же час, позивачем ОСОБА_1 здійснено розрахунок заборгованості по сплаті проіндексованих аліментів та розрахунок пені за прострочення сплати проіндексованих аліментів.

Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття.

Правовідносини в даній справі виникли з підстав, які врегульовані ст. 196 Сімейного Кодексу України, із змісту якої вбачається, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Відповідний правовий висновок викладений в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18). При цьому Велика Палата вважала за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше ухвалених судових рішеннях Верховного Суду України.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95, § 61). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення від 29 листопада 2016 року у справі «Парафія греко-католицької церкви в м. Люпені та інші проти Румунії», заява № 76943/11, § 123).

ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі, тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. Роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення від 11 листопада 1996 року у справі «Кантоні проти Франції», заява № 17862/91, § 31-32; від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява № 20372/11, § 65). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (рішення від 22 листопада 1995 року у справі «С. В. проти Сполученого Королівства», заява № 20166/92, § 36).

Позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду з даним позовом вказує про наявність у неї права на стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів, яка виникла внаслідок того, що відповідач ОСОБА_2 не проводив індексації аліментів та долучає розрахунок пені за прострочення сплати проіндексованих аліментів, у відповідності до рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 вересня 2020 року, яким стягнено 1128,20 грн. суми індексації, яке постановою Львівського апеляційного суду від 01 лютого 2021 року змінено, збільшено розмір індексації аліментів, що стягувались на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 28 грудня 2018 року з 1128,20 грн. до 2775,64 гривні.

Індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації.

Індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що порушене право ОСОБА_1 пов`язане з невиконанням обов`язку ОСОБА_2 щодо проведення індексації аліментів, які ним сплачувались в твердій грошовій сумі на користь останньої було відновлено Львівським апеляційним судом згідно постанови від 01 лютого 2021 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що ст. 196 СК України встановлює можливість стягнення пені за прострочення сплати аліментів, а не стягнення пені за прострочення сплати розміру індексації аліментних платежів, а відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення заявленого ОСОБА_1 позову та вважає цей висновок таким, що відповідає обставинам справи в межах наданих сторонами та досліджених в судовому засіданні доказів і нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 29 липня 2021 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.