Справа № 428/8110/20
Провадження №2/428/103/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2021року Сєвєродонецький міський суд

Луганської області в складі:

судді Юзефовича І.О.

при секретарі Продченко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори про зняття заборони відчуження нерухомого майна, третя особа ОСОБА_2 ,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із позовною заявою до Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори про зняття заборони відчуження нерухомого майна, третя особа ОСОБА_2 , мотивуючи вимоги тим, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Маючи намір розпорядитися своїм майном, при зверненні до міського відділу державної виконавчої служби позивачу стало відомо про наявність обтяження на свою квартиру. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 накладено заборону Першою Сєвєродонецькою державною нотаріальною конторою за рішенням Сєвєродонецького міського суду. На виконання рішення суду від 08.06.2001р. у справі №2-72/01 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, позивачем було повернуто ОСОБА_2 суму боргу в повному обсязі. На теперішній час ніяких зобов`язань позивач не має. ОСОБА_1 вважає, що заборона відчуження на квартиру підлягає скасуванню. Тому, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом і просить суд зняти заборону відчуження нерухомого майна з квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , яка накладена Першою Сєвєродонецькою державною нотаріальною конторою 22.06.1999р. на підставі рішення Сєвєродонецького міського суду.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.

Представник Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався.

Третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував.

У зв`язку з неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до копії договору від 25.01.1995р., посвідченого старшим державним нотаріусом Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Сердюк Н.І., зареєстрованим в реєстрі за №771, ОСОБА_3 є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 01.09.2020р. за №222288665 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 встановлено обтяження заборона (архівний запис); реєстраційний номер обтяження: 2678291, яке зареєстровано 09.12.2005р. за №2678291 реєстратором: Перша Сєвєродонецька державна нотаріальна контора; підстава обтяження: не вказано. З копії рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області №2-72 від 08.06.2001р. видно, що з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто суму боргу 8121грн., моральну шкоду у розмірі 1000грн. та державне мито в дохід держави у розмірі 81грн.21коп. Рішення по справі №2-72 набрало законної сили 06.08.2001р., згідно ухвали Луганського апеляційного суду. Згідно до розписки про отримання грошових коштів від 23.09.2020р., повідомлення ОСОБА_2 від 23.09.2020р., ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 суму боргу за рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області №2-71/01 від 08.06.2001р. у повному обсязі, підтвердив той факт, що боргових та інших зобов`язань відносно ОСОБА_1 не має. Відповідно до копії листа Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори №503/01-16 від 08.09.2020р., згідно паперових носіїв, що зберігаються в архіві нотаріальної контори, а саме запису в «Реєстрі для реєстрації заборон відчуження», заборона на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 була накладена Першою Сєвєродонецькою державною нотаріальною конторою 22.06.1999р. на підставі рішення міського суду. Іншою інформацією Перша Сєвєродонецька державна нотаріальна контора не володіє, документи на підставі яких накладено заборону знаходяться в Луганському обласному державному нотаріальному архіві.

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог, суд враховує наступне.

Згідно статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 59 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції станом на момент пред`явлення позову) передбачені підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. Частиною 5 зазначеної статті встановлено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідно до Положення про Єдиний держаний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999р. №31/5, зареєстрованим в Мін`юсті 10.06.1999р. за №364/3657, реєстр заборон це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна; тимчасові застереження щодо нерухомого майна та видані витяги з реєстру заборон.

Реєстраторами реєстру заборон є державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з адміністратором і мають повний доступ до реєстру заборон через комп`ютерну мережу; державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та його регіональні філії в частині внесення відомостей щодо податкових застав та арештів, накладених органами державної влади.

Відповідно до п.п.2.1.1 п.2.1 Положення, підставами для внесення до реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна.

Існування заборони на нерухоме майно перешкоджає позивачу розпоряджатися своїм майном.

Частиною 1 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно п.5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. №296/5 нотаріус знімає заборону відчуження майна за рішенням суду.

У відповідності до вимог ст.34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що для продовження заборони на нерухоме майно не існує жодної правової підстави, заборона на майно чинить перешкоди у здійсненні позивачем права користування та розпорядження майном, а тому з метою захисту права власника на вільне володіння та розпорядження майном, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори про зняття заборони відчуження нерухомого майна, третя особа ОСОБА_2 , підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 15, 43-44, 47-49, 247, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України , суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 ) до Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори (, місцезнаходження: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Федоренко, б.10) про зняття заборони відчуження нерухомого майна, третя особа ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_4 ), задовольнити.

Зняти заборону на нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 ), яка була накладена 22.06.1999р. Першою Сєвєродонецькою державною нотаріальною конторою на підставі рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області №2-72 від 08.06.2001р.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Луганського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя І. О. Юзефович