Провадження № 2/641/1823/2021 Справа № 641/3329/21
03 листопада 2021 року
Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Маньковської О.О.,
за участю секретаря - Андросової П.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним та повернення сторін у первісний стан, -
До суду надійшла позовна заява адвоката Биченка А.О., діючого в інтересах ОСОБА_1 , який просить визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 від імені якого діяв ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Грузковою Ю.В., реєстровий № 2661; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову суму, сплачену за придбання квартири АДРЕСА_1 , згідно договору купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Грузковою Ю.В., реєстровий № 2661, у розмірі 229500,00 грн. та понесені судові витрати.
В судове засідання позивач та її представник не з`явились, про місце, дату і час слухання справи повідомлена своєчасно і належним чином. Представником позивача до суду надана заяву з проханням розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, не заперечували проти ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час слухання справи повідомлений своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомив.
За згодою позивача та його представника, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Судом встановлено, що Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної власності належала: ОСОБА_6 , на підставі договору купівлі-продажу № Н3-705, 10.10.1994 року, виданого Харківською товарною біржею; ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого за № 263 від 14.12.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Міссіяж О.А.; ОСОБА_1 , на підставі договору-купівлі-продажу квартири, серія та номер 2661, виданий 23.12.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Грузковою Ю.В.; ОСОБА_5 , на підставі договору купівлі-продажу квартири серія та номер 1671, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Тарасовою Ю.П. (а.с. 14-15).
Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.09.2019 року позовні вимоги ОСОБА_7 задоволені повному обсязі. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , посвідчений ПН ХМНО Міссіяж О.А. 14.12.2012 року, реєстровий №2639. Витребувано у ОСОБА_5 з незаконного володіння квартиру АДРЕСА_1 . Скасовано рішення ПН ХМНО Тарасової Ю.П. про державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на вищевказану квартиру, вчинену 22.09.2015 року на підставі договору купівлі-продажу від 22.09.2015 року за №1671. Виселено ОСОБА_5 та осіб, які з нею проживають, з квартири АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_7 право власності на вищевказану квартиру в порядку спадкування після смерті його батька ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 судові витрати у розмірі 615,53 грн. Зустрічний позов ОСОБА_5 залишено без задоволення. Вказаним рішенням суду встановлено, що квартира АДРЕСА_1 на праві приватної власності була зареєстрована на ім`я ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу Харківської товарної біржи від 10.10.1994 року за № Н3-705. У вказаній квартирі з 03 серпня 2005 року також був зареєстрований ОСОБА_8 , який знятий з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 30 травня 2012 року. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_8 . 09 вересня 2016 року неповнолітній ОСОБА_7 , діючи за згодою його матері ОСОБА_10 , звернувся до Шостої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті його батька ОСОБА_8 . Заведена спадкова справа № 565/2016. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна, станом на 04.10.2016 року, вбачається що 14 грудня 2012 року на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_6 (яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_2 , останній набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 16-20).

Постановою Харківського апеляційного суду від 19.11.2019 року рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.09.2019 року в частині зустрічного позову було скасовано, зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено, та стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 вартість здійсненених витрат на поліпшення нерухомого майна в розмірі 233 959 грн., стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 судовий збір в розмірі 5848,98 грн., а також витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 4404 грн. В частині первісних позовних вимог рішення суду ОСОБА_5 не оскаржувалося та судом апеляційної інстанції не переглядалося (а.с. 22-27).

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08.12.2020 року позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Тарасова Юлія Петрівна про визнання правочину недійсним та повернення сторін у первісний стан задоволені. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Тарасовою Юлією Петрівною, від 22 вересня 2015 року, реєстровий номер № 1671. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , грошову суму сплачену за придбання квартири АДРЕСА_1 , згідно договору купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Тарасовою Ю.П., від 22 вересня 2015 року, реєстровий номер № 1671, у розмірі 269 900 (двісті шістдесят дев`ять тисяч дев`ятсот) грн. 00 коп. Рішення суду набрало законної сили (а.с. 28-29).

Також, судом встановлено, що між ОСОБА_2 , від імені якого діяв ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (далі - покупець) укладений договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , продаж якої вчинений за 229 500, 00 грн., які ОСОБА_3 одержав для свого довірителя від покупця повністю, ще до підписання цього договору. Розрахунок проведений згідно діючого законодавства України (п. 2), що посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Грузковою Ю.В. 23.12.2014 року, зареєстрований в реєстрі за № 2661 (а.с. 10-11).

Пунктом 3 договору купівлі-продажу квартири від 23.12.2014 року сторонами підтверджено факт повного розрахунку за продану квартиру і відсутність щодо покупця будь-яких претензій фінансового характеру.

Положеннями ч. 1 ст. 202 ЦК України, визначено, що Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч.ч. 1-5 ст. 203 ЦК України, Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ч. 1 ст. 204 ЦК України).

Положеннями ч. ч. 1-3 ст. 215 ЦК України визначено підстави недійсності правочину, а сме - Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 216 ЦК України передбачено, що Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно ч.ч.1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, враховуючи, що рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.09.2019 року, яке залишено не було оскаржено в частині первісного позову до Харківського апеляційного суду та набрало законної сили - було визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , посвідчений ПН ХМНО Міссіяж О.А. 14.12.2012, реєстровий № 2639, тому позивач ОСОБА_1 є добросовісним набувачем квартири АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим, позовні вимоги позивача ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та про стягнення з відповідача грошової суми, сплаченої за придбання вищезазначеної квартири у розмірі 229 500 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до статті 141 ЦПК України.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З договору про надання правової допомоги від 24.03.2021 року, укладеного між ОСОБА_12 та ОСОБА_1 , діючого на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 000917 від 02.05.2018 року та є самозайнятою особою, вбачається, що останнім надано юридичні послуги на суму 2500, 00 грн., що підтверджується актом № 1 приймання -передачі послуг наданих відповідно до Договору про надання правової допомоги б/н від 24.03.2021 року, Додатковою угодою № 1 до Договору про надання правової допомоги б/н від 24.03.2021 року, квитанцією про сплату серія АБ № 26/04/21.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, судом враховуються положення правового висновку, викладеного в Постанові Великої палати Верховного Суду від 03.10.2019 року в справі № 922/445/19.

Таким чином, враховуючи наведені положення процесуального законодавства та беручи до уваги підтверджений матеріалами справи факт надання професійної правничої допомоги у цій справі, суд дійшов висновку, щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу на користь позивача в розмірі 2 500 грн. 00 коп., оскільки їх розмір підтверджений належними та допустимими доказами, що є підставою для задоволення вимоги.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст 4, 76-78, 141, 263, 265, 268, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 164, 165, 166,181,182, 243, 244 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 59,60 ЦК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним та повернення сторін у первісний стан - задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 , від імені якого діяв ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Грузковою Ю.В., від 23 грудня 2014 року, зареєстрований в реєстрі за № 2661.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , грошову суму, сплачену за придбання квартири АДРЕСА_1 , згідно договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Грузковою Ю.В. від 23 грудня 2014 року, зареєстрований за № 2661, у розмірі 229 500 (двісті двадцять дев`ять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , понесені у справі судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у дохід держави у розмірі 2295 (дві тисячі двісті дев`яносто п`ять) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований адресою: АДРЕСА_4 .

Суддя: О. О. Маньковська