Провадження № 2/522/8226/21
УХВАЛА
про передачу справи на розгляд іншому суду

15 листопада 2021 року м. Одеса
Суддя Приморського районного суду міста Одеси Суворова О.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», третя особа, що не заявляє самостійних вимог приватний виконавець Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
ВСТАНОВИВ:
Позивач 06.10.2021 року звернувся до суду із позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», відповідно до якого просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 07.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. та зареєстрований в реєстрі за № 31320, про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал».
Ухвалою суду від 07.10.2021 року цивільний позов ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» залишено без руху.
12.11.2021 року на адресу суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Черепова О.П. із зазначенням, що позов міг бути поданий за вибором позивача за місцезнаходженням відповідача або за місцем виконання виконавчого напису, однак у разі встановлення судом, що справа підсудна іншому суду, просив передати справу за підсудністю до відповідного суду в порядку ч.9 ст.187 ЦПК України.
Згідно з конституційними положеннями, у Законі України «Про судоустрій і статус суддів» визначено правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні, систему судів загальної юрисдикції і загальний порядок забезпечення діяльності судів та інші питання судоустрою і статусу суддів. Цим Законом, зокрема, закріплено положення щодо права на повноважний суд, відповідно до якого ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом. Вказана норма з`явилась саме завдяки впливу ст. 6 Конвенції, відповідно до якої в поняття «суд, встановлений законом», входить лише той суд, до підсудності якого віднесений розгляд тієї чи іншої справи.
Зазначене розуміння принципу законного судді охоплюється також положеннями права на повноважний суд та включається до закріпленої у міжнародно-правових актах засади здійснення правосуддя судом, встановленим законом. Таким чином, є всі підстави розглядати як принцип організації судової влади і судочинства в Україні - здійснення правосуддя судом, встановленим законом. Вимога розгляду справи судом, встановленим законом, передбачає здійснення правосуддя спеціально створеним згідно з законом юрисдикційним органом - судом, який уповноважений на підставі норм вирішувати питання у межах його компетенції.
Таким чином, комплексне поняття «належний суд» включає в себе дві складові: суд як орган судової системи та суд як суддя чи декілька суддів, що становлять його склад. Тобто, належний суд у розумінні належного судового органу може бути позначений поняттям «компетентний суд», що використовується у Міжнародному пакті про громадянські і політичні права, чи поняттям «повноважний суд», що застосовується Законом України «Про судоустрій і статус суддів». Враховуючи те, що поняття «компетенція» є більш широким, доцільнішим є використання терміну «компетентний суд», під яким розуміється суд, наділений компетенцією розглянути ту чи іншу справу, яка підсудна даному суду, відповідно до вимог чинного законодавства.
Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
За змістом ч. 12 ст. 28 ЦПК України позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.
Визначення змісту категорії місця виконання рішення наведене у статті 24 Закону України «Про виконавче провадження».
За правилами частин першої та другої наведеної статті виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
Отже, законодавець пов`язує місце виконання рішення не з місцем знаходження кабінету/офісу державного/приватного виконавця, а з місцем вчинення виконавчих дій щодо конкретного боржника.
Указане узгоджується з позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року у справі № 263/14171/19.
В матеріалах справи відсутні відомості на підтвердження того, що позивач проживає, перебуває, працює або місцезнаходженням його майна є територія Приморського району м. Одеси. Згідно копії довідки від 29.09.2021 р. №3/983 Роздільнянського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, яка долучена до матеріалів цивільного позову, вбачається , що позивач ОСОБА_1 перебуває в зазначеному центрі на військовій службі з 26.10.2020 року, в цивільному позові позивач зазначив своє місце проживання як АДРЕСА_1 .
Місцезнаходженням відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» є м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд.1 корп.28.
Доказів того, що на території Приморського району м. Одеси проводяться будь-які виконавчі дії в межах виконавчого провадження №66835737, відкритого 16.09.2021 року, матеріали позовної заяви не містять.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана ст. 32 ЦПК України.
Розгляд і вирішення справи неповноважним судом є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.
На підставі викладеного, суд вважає, що матеріали даної позовної заяви слід передати на розгляд за підсудністю до Роздільнянського районного суду Одеської області.
Керуючись ст. ст. 27, 28, 31, 32, 258-260, 353, 354, 376, 378 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:
Передати цивільну справу № 522/19661/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», третя особа, що не заявляє самостійних вимог приватний виконавець Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню до Роздільнянського районного суду Одеської області (67400, м. Роздільна, вул. Європейська, 37 а).
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Суддя О.В.Суворова