ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 686/5244/21
Провадження № 22-ц/4820/974/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І.

секретар судового засідання Філіпчук О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/5244/21 за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 квітня 2021 року (Павловська А.А., повний текст судового рішення складено 30 квітня 2021 року) та додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 червня 2021 року (Павловська А.А), за апеляційними скаргами Державної казначейської служби України та Офісу Генерального прокурора на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 23 квітня 2021 року (Павловська А.А., повний текст судового рішення складено 30 квітня 2021 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державна казначейська служба України про відшкодування шкоди.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційних скарг і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду ОСОБА_1 зазначав, що йому завдано моральну шкоду невиконанням рішення Верховного суду України та Верховного Суду в справі №2270/14181/11 у формі активної незаконної бездіяльності, незаконних дій та рішень і відмовою Хмельницького окружного адміністративного суду встановити судовий контроль за виконанням рішення суду та зобов`язати подати звіт про виконання судового рішення в період з 15.02.2021 по 01.03.2021. Позивач вказував, що моральна шкода проявилася у моральних стражданнях та переживаннях, які він поніс під час тривалого очікування на виконання рішення суду та повернення його приватної власності у вигляді паспортної книжечки; розчарування в системі органів державної влади держави Україна; додаткове психологічне напруження, що виникло внаслідок правової невизначеності, яке викликало у позивача почуття душевного болю. ОСОБА_1 вказував, що внаслідок невиконання рішення судів порушено його право на конституційне право споживача на доброякісну послугу від органів державної влади Держави Україна в частині правомірності та добросовісності, право приватної власності на паспортну книжечку, право правомірного очікування на справедливий суд та відшкодування витрат, що були понесені позивачем на відновлення порушених прав, право на справедливий суд, право на судовий захист, адже виконання судового рішення є невід`ємною складовою права на судовий захист. Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 просив стягнути з держави Україна на свою користь 23 000 000 000 грн моральної шкоди, завданої невиконанням рішення ВСУ та ВС в справі №2270/14181/11 у формі активної незаконної бездіяльності, незаконних дій та рішень і відмовою Хмельницького окружного адміністративного суду встановити судовий контроль за виконанням рішення суду та зобов`язати подати звіт про виконання судового рішення в період з 16.02.2021 по 01.03.2021.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 23 квітня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 1000 гривень компенсації моральної шкоди.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду в повному обсязі, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на його незаконність. Апелянт вказує, що спір між ним та Державою Україна розглянуто неповажним та несправедливим судом, адже право представляти відповідача має виключно керівник державного органу, а не різного роду підписанти без належних повноважень, оскільки відповідачем є Держава Україна, а не державний орган. ОСОБА_1 зазначає, що рішення по справі №2270/14181/11 вже ухвалене і набрало законної сили, а тому підлягає обов`язковому виконанню в силу принципу обов`язковості судового рішення. Апелянт посилається на те, що моральна шкода вважається завданою позивачеві, якщо відповідачем не доведено належними доказами відсутність його вини у завдані такої шкоди. І, на думку апелянта, правопорушник не надав доказів про те, що рішення Хмельницького окружного адміністративного суду в справі №2270/14181/11 виконане, а суд, виступивши на стороні відповідача, не з`ясував, чи спростував відповідач факт завдання позивачеві моральної шкоди. Також ОСОБА_1 вказує, що судом не вирішено питання розподілу судових витрат та стягуючи моральну шкоду з державного бюджету через ДКС України, суд вийшов за межі повноважень, адже позивач просив стягнути шкоду з відповідача, а саме з Держави Україна. Зважаючи на викладене, апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Державна казначейська служба України також подала апеляційну скаргу на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 23 квітня 2021 року, у якій не погоджується із оскаржуваним рішенням в частині стягнення 1000 грн моральної шкоди та вважає, що при його ухвалені судом не правильно застосовані норми матеріального права. Апелянт зазначає, що ДКС України та її територіальні органи у порядку Постанови КМУ № 845 від 03.08.2011 «Про затвердження порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» лише виконує рішення суду про стягнення коштів з Державного бюджету України, а не відповідає за зобов`язаннями Держави або державних органів. Також апелянт вказує, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а ОСОБА_1 не надав доказів заподіяння йому моральної шкоди і зазначає, що позивач вже звертався до суду щодо шкоди завданої невиконанням рішення Хмельницького окружного адміністративного суду по справі № 2270/14181/11, а відповідно до п. 5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не наведено та не обґрунтовано, яку саме шкоду, протиправні дії чи бездіяльність Офіс Генерального прокурора завдав останньому та у чому полягала протиправність діяння відповідача, також суд не врахував, що у справі № 686/8422/20 від 05.10.2020 відповідачем було управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області, а не Офіс Генерального прокурора України.

Тому апелянт просить скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду від 23 квітня 2021 року в оскаржуваній частині та ухвалити нове судове рішення в цій частині про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Офіс Генерального прокурора також оскаржив рішення Хмельницького міськрайонного суду від 23 квітня 2021 року, і вважає його незаконним в частині задоволених позовних вимог та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням судом норм матеріального права. Апелянт зазначає, що ОСОБА_1 не надано доказів заподіяння йому моральної шкоди діями чи бездіяльністю Державою Україна в особі Офісу Генерального прокурора і що рішення суду ґрунтується лише на тому факті, що досліджені судом матеріали справи не містять даних про фактичне виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду. Будь-яких інших даних, що обґрунтовують вимоги і заперечення позивача та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, а саме щодо завдання шкоди позивачу у період часу з 15.02.2021 по 01.03.2021 позивачем не надано та судом не досліджувалось, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Представник Офісу Генерального прокурора зазначає, що Офіс Генерального прокурора не був і не є учасником справи № 2270/14181/11 і не є учасником спірних правовідносин, не є стороною виконавчого провадження щодо виконання рішення суду у цій справі, а отже не наділений повноваженнями представляти Державу Україна у спірних правовідносинах, натомість учасником зазначеної справи була Державна міграційна служба, яку не було залучено до участі у справі, а Державну казначейську службу залучено третьою особою. Апелянт вказує, що суд не залучив до участі у справі відповідний державний орган, до сфери компетенції якого відносяться спірні правовідносини, неповно з`ясував обставини справи, а тому рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового рішення в оскаржуваній частині про відмову в задоволенні позову.

Додатковим рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 червня 2021 року стягнуто з Держави Україна 10 грн судового збору в дохід держави.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 червня 2021 року і вважає це судове рішення незаконним та таким, що не є актом правосуддя, оскільки суд так і не зумів прочитати весь позов в частині заздалегідь спрогнозованих ним судових витрат, в тому числі і витрат його часу на написання апеляційної скарги, проїзду до суду, витрачання паперу, електроенергії, картриджа лазерного чорнила, чорнила з його чорнильної ручки, амортизацію і знос золотого пера на ній.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 просить скасувати додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду від 10 червня 2021 року та ухвалити нове, яким вимоги стосовно судових витрат задовольнити.

Відзив на апеляційні скарги від учасників справи не надходив.

Учасники справи та їх представники до суду не з`явилися, хоча про день і час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили.

В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Встановлено, що ОСОБА_1 оскаржується рішення Хмельницького міськрайонного суду від 23 квітня 2021 року в повному обсязі та оскаржується додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду від 10 червня 2021 року.

Офісом Генерального прокурора та Державною казначейською службою України оскаржується рішення Хмельницького міськрайонного суду від 23 квітня 2021 року в частині задоволених позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 23 квітня 2021 року та на додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду від 10 червня 2021 року не підлягають задоволення, а апеляційні скарги Офісу Генерального прокурора та Державної казначейської служби України на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 23 квітня 2021 року підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Апеляційний суд вважає, що оскаржуване рішення Хмельницького міськрайонного суду від 23 квітня 2021 року та додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду від 10 червня 2021 року вказаним вимогам не відповідає.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 та стягуючи моральну шкоду в розмірі 1000 грн, суд першої інстанції виходив із того, що рішення суду від 05.10.2020 у справі №686/8422/20 за участю цих же сторін, що набрало законної сили має преюдиційний характер у цій справі і судом було встановлено, що внаслідок бездіяльності посадової особи управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області позивачеві було завдано моральних страждань і позивачеві присуджена компенсація моральної шкоди. Оскільки невиконання постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.11.2011 у справі №2270/14181/11 триває і позивач в період з 15.02.2021 по 01.03.2021 зазнав моральних страждань з огляду на необхідність докладання додаткових зусиль та часу для організації свого життя, тому наявні підстави для стягнення моральної шкоди в розмірі 1000 грн.

Однак, апеляційний суд не погоджується із зазначеним рішення суду, адже суд першої інстанції не звернув достатньої уваги на предмет і підстави поданого позову, неправильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, що підлягають застосуванню, а тому оскаржуване рішення не можна вважати законним та обґрунтованим.

Суд, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Звертаючись до суду позивач вказував, що невиконанням рішення суду у справі №2270/14181/11 у формі активної незаконної бездіяльності, незаконних дій та рішень і відмовою Хмельницького окружного адміністративного суду встановити судовий контроль за виконанням рішення суду та зобов`язати подати звіт про виконання судового рішення в період з 15 лютого 2021 року по 01 березня 2021 року йому завдано моральної шкоди і просив суд стягнути з держави Україна двадцять три мільярди гривень моральної шкоди, завданої невиконанням рішення суду у справі №2270/14181/11 у формі активної незаконної бездіяльності, незаконних дій та рішень і відмовою Хмельницького окружного адміністративного суду встановити судовий контроль за виконанням рішення суду та зобов`язати подати звіт про виконання судового рішення в період з 16 лютого 2021 року по 01 березня 2021 року (а.с.1-9).

Встановлено, що постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.11.2011 у справі №2270/14181/11, яка залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10.05.2012, зобов`язано Хмельницький відділ УМВС України в Хмельницькій області невідкладно вклеїти фотографію в паспорт громадянина України ОСОБА_1 , який видати йому на руки, та відмовлено в задоволенні позову в частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди (а.с. 39-40).

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Хмельницького міського відділу УМВСУ в Хмельницькій області, Управління державного казначейства України у м. Хмельницькому заяву ОСОБА_1 від 13.11.2020 відповідно до ст. 382 КАС України про зобов`язання Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області подати звіт про виконання судового рішення, повернуто заявнику без розгляду.

Особи мають право оскаржити судове рішення до судів вищої інстанції в порядку та з підстав, визначених процесуальним законодавством.

Чинним законодавством надано можливість громадянинові повною мірою реалізувати своє право на оскарження судового рішення та дій судді під час здійснення правосуддя.

Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

Позивач, вважаючи, що невиконанням рішення суду у формі активної незаконної бездіяльності, незаконними діями та рішеннями, і відмовою Хмельницького окружного адміністративного суду встановити судовий контроль за виконанням рішення суду та зобов`язати подати звіт про виконання судового рішення в період з 16 лютого 2021 року по 01 березня 2021 року йому завдано моральної шкоди, звернувся до суду з відповідним позовом в цій справі. При цьому, відповідачем вказав державу України в особі Офісу Генерального прокурора.

Однак, обґрунтовуючи свої доводи, ОСОБА_1 не зазначив, які дії відповідно до закону Офіс Генерального прокурора мав би вчинити, проте не вчинив чи яке рішення повинен був прийняти, але не прийняв, не навів конкретні норми закону, що на його переконання порушив орган державної влади у правовідносинах, щодо яких виник спір.

Офіс Генерального прокурора це центральний орган в системі прокуратури.

І відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про прокуратуру» Офіс Генерального прокурора організовує та координує діяльність усіх органів прокуратури, забезпечує належне функціонування Єдиного реєстру досудових розслідувань та його ведення органами досудового розслідування, визначає єдиний порядок формування звітності про стан кримінальної протиправності і роботу прокурора з метою забезпечення ефективного виконання функцій прокуратури, а також здійснює управління об`єктами державної власності, що належать до сфери управління Офісу Генерального прокурора.

Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» із подальшими змінами, внесеними згідно із Законами № 1798-VIII від 21.12.2016, № 113-IX від 19.09.2019, № 263-IX від 31.10.2019 передбачено випадки представництва прокурорами Офісу Генерального прокурора інтересів держави в суді.

Положення статтей 126, 129 Конституції України унормовано гарантії незалежності суддів.

Враховуючи вищенаведені положення Закону України «Про прокуратуру» з відповідними змінами, апеляційний суд приходить до висновку про те, що Офіс Генерального прокурора не наділений повноваженнями здійснювати нагляд за діяльністю судді під час відправлення ним правосуддя, у тому числі контролювати вчинення судом процесуальних дій чи певних процесуальних питань та надавати вказівки із цього приводу. В іншому випадку це мало б наслідком порушення передбаченої Конституцією України заборони будь-якого впливу на суддю під час відправлення правосуддя.

Держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина перша статті 167 ЦК України). Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 170 ЦК України).

Під компетенцією розуміють сукупність предметів віддання, завдань, повноважень, прав та обов`язків державного органу або посадової особи, що визначаються законодавством.

Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України). Державу представляють відповідні органи державної влади в межах їх компетенції через свого представника (частина четверта статті 58 ЦПК України).

Отже, у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді (постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 5023/10655/11 (провадження № 12-161 гс 18) (пункт 6.22), від 21 серпня 2019 року у справі № 761/35803/16-ц (постанова № 14-316 цс 19) (пункт 33), від 18 грудня 2019 року у справі № 688/2479/16-ц (провадження № 14-447 цс 19) (пункт 28)), зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції помилково виходив із того, що Офіс Генерального прокурора є належним органом, який наділений повноваженнями представляти Державу Україна в спірних правовідносинах. А тому доводи апеляційної скарги Офісу Генерального прокурора в тій частині, що Офіс Генерального прокурора не наділений представляти Державу Україна у спірних правовідносинах є обґрунтованими.

Крім того, розглядаючи позовні вимоги до відповідача держави, суд першої інстанції мотивував відмову у частині позовних вимог та часткове задоволення позовних вимог преюдиційністю судового рішення по справі №686/8422/20 від 05.10.2020 і встановленою обставиною щодо невиконання судового рішення від 12.11.2011 у справі №2270/14181/11 та зазнання позивачем в зв`язку з цим моральної шкоди.

Такий висновок суду не відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Тлумачення пунктів 4 і 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України дає підстави зробити висновок, що предмет позову це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів.

Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто правові підстави позову це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного судового рішення в порушення принципу диспозитивності цивільного судочинства вийшов за межі позовних вимог, адже предметом позову, що визначений позивачем, є стягнення з держави Україна моральної шкоди, завданої невиконанням рішення суду у справі №2270/14181/11 саме у формі активної незаконної бездіяльності, незаконних дій та рішень і відмовою Хмельницького окружного адміністративного суду встановити судовий контроль за виконанням рішення суду та зобов`язати подати звіт про виконання судового рішення в період з 16 лютого 2021 року по 01 березня 2021 року.

Тому оскаржуване рішення з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального і матеріального права підлягає до скасування із ухваленням нового судового рішення.

І, як наслідок, підлягає до скасування і додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду від 10 червня 2021 року по цій же справі.

А доводи апеляційних скарг Державної казначейської служби України та Офісу Генерального прокурора про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення судом норм процесуального і матеріального права є обґрунтованими та такими, що заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Так, загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України.

Частинами другою, п`ятою і шостою статті 1176 ЦК України передбачено, що право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок постановлення судом незаконного рішення в цивільній справі, відшкодовується державою в повному обсязі в разі встановлення в діях судді (суддів), які вплинули на постановлення незаконного рішення, складу злочину за обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Положеннями ст. 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

В силу положень ч. 1 ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Аналізуючи зазначені норми права, наявні підстави для висновку, що в деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. І до його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинний зв`язок між двома першими елементами і вина завдавача шкоди. Відсутність хоча б однієї складової виключає обов`язок по відшкодуванню шкоди.

При цьому, саме на потерпілого покладається обов`язок доведення факту неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинного зв`язку між протиправною поведінкою завдавача шкоди та негативними наслідками. Відповідач же повинен довести відсутність своєї вини у завданні потерпілому шкоди.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків ( ст.76 ЦПК України).

Відповідно до частин 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки позивачем не доведено факту заподіяння йому моральної шкоди незаконністю дій чи бездіяльністю Хмельницького окружного адміністративного суду, що не пов`язані із здійсненням правосуддя, наявності причинно-наслідкового зв`язку між бездіяльністю та наслідками, зазначеними ним у позові, тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з держави Україна моральної шкоди, завданої невиконанням рішення суду у справі №2270/14181/11 у формі активної незаконної бездіяльності, незаконних дій та рішень і відмовою Хмельницького окружного адміністративного суду встановити судовий контроль за виконанням рішення суду та зобов`язати подати звіт про виконання судового рішення в період з 16 лютого 2021 року по 01 березня 2021 року .

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що справу розглянуто неповноважним і несправедливим судом не ґрунтується на законі.

Посилання ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень, стягнувши з державного бюджету України через ДКС на його користь 1000 грн компенсації моральної шкоди є такими, що не заслуговують на увагу, адже згідно з п. 35 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845, Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) в тому числі шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень.

Аргументи апелянта ОСОБА_1 про те, що відповідач не надав доказів про те, що розмір заявленої шкоди не є співмірним із завданим, на думку позивача, моральним стражданням судом апеляційної інстанції відхиляються, адже в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести факт неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між протиправною поведінкою завдавача шкоди та негативними наслідками. А відповідач же повинен довести відсутність своєї вини у завданні потерпілому шкоди.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України понесені витрати по оплаті судового збору, що підлягали сплаті за подання апеляційних скарг Державною казначейською службою України в розмірі 1362 грн та Офісом Генерального прокурора в розмірі 1362 грн компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 квітня 2021 року та додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 червня 2021 року залишити без задоволення.

Апеляційні скарги Державної казначейської служби України та Офісу Генерального прокурора на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 квітня 2021 року задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 квітня 2021 року та додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 червня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволені позову ОСОБА_1 відмовити.

Компенсувати Офісу Генерального прокурора за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України судовий збір в розмірі 1362 грн.

Компенсувати Державній казначейській службі України за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України судовий збір в розмірі 1362 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 серпня 2021 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай