провадження № 2/598/516/2021
УХВАЛА

"05" листопада 2021 р. Я, суддя Збаразького районного суду Тернопільської області Левків А.І., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та знаття з реєстрації,-

встановив :

До мого провадження надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та знаття з реєстрації.

Ознайомившись з матеріалами позовної заяви вважаю, що слід заявити самовідвід в даному провадженні у зв`язку з наявністю обставин, які можуть викликати у сторін сумніви у неупередженості або об`єктивності судді, виходячи із наступного.

Так, відповідно до п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ч.1 ст.39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до ст.40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 року у справі "Білуха проти України", від 28.10.1998 року у справі "Ветштайн проти Швейцарії", тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Бангалорськими принципами поведінки судді, схваленими резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної ради ООН від 27.07.2006 року передбачено, що суддя заявляє самовідвід від участі у розгляді справи у тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення в справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

05 лютого 2020 року мною було ухвалено рішення по справі за позовом ОСОБА_2 до Романовоселівської сільської ради Збаразького району Тернопільської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання права власності на майно, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог приватний нотаріус Збаразького районного нотаріального округу Тернопільської області Джула Оксана Максимівна.

Надалі ОСОБА_2 звернулась до Вищої ради правосуддя із скаргою на дії судді Левків А.І., що підтверджується витягом із порядку денного засідання Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 11 серпня 2021 року.

Враховуючи наведене, а також те, що ОСОБА_2 звернулась із дисциплінарною скаргою на дії Судді Левків А.І. до Вищої ради правосуддя, є всі підстави вважати, що існують обставини, які можуть викликати у сторін сумніви в неупередженості або об`єктивності судді в зв`язку із поданою скаргою, а тому заява про самовідвід судді підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись п.5 ч.1 ст.36, ст.39, ст.40 ЦПК України,

постановив :

Задовольнити заяву судді Левків А.І. про самовідвід по розгляду цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та знаття з реєстрації.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. І. Левків