Справа № 296/8929/20
У Х В А Л А

Іменем України

08 листопада 2021 рокум. Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючої судді Маслак В.П.,

секретаря - Рабчинської Я.В.,

представників позивача Савченко С.А., Сторожицького Ю.В., Грищенко А.О.,

представника відповідача Тягунової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Єпархіального управління Одеської Єпархії Руської Православної Церкви Закордоном, Свято-Покровської громади міста Малин Одеської Єпархії Руської Православної Церкви Закордоном до Житомирської обласної державної адміністрації, Департаменту культури, молоді та спорту Житомирської обласної державної адміністрації, Управління культури Житомирської обласної державної адміністрації про визнання неправомірною відмови, зобов`язання зареєструвати статут,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Верховного Суду від 27.02.2020р. касаційну скаргу Єпархіального управління Одеської Єпархії Руської Православної Церкви Закордоном, Свято-Покровської громади м. Малин Одеської Єпархії Руської Православної Церкви Закордоном задоволено частково. Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2018 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2018 року скасовано. Провадження у справі за позовом Єпархіального управління Одеської Єпархії Руської Православної Церкви Закордоном, Свято-Покровської громади м. Малин Одеської Єпархії Руської Православної Церкви Закордоном до Житомирської обласної державної адміністрації, Управління культури Житомирської обласної державної адміністрації про визнання неправомірною відмову, зобов`язання зареєструвати статут - закрито. Роз`яснено, що спір може бути розглянуто, зокрема, за правилами цивільного судочинства, відтак Єпархіальне управління Одеської Єпархії Руської Православної Церкви Закордоном, Свято-Покровська громада м. Малин Одеської Єпархії Руської Православної Церкви Закордоном мають право звернутися протягом 10 днів з дня отримання відповідної постанови до Верховного Суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

На підставі заяви Єпархіального управління Одеської Єпархії Руської Православної Церкви Закордоном ухвалою Верховного Суду від 12.05.2020р. справу №806/2475/17 передано до Корольовського районного суду м.Житомира.

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 27.05.2020р. по справі №806/2475/17 відкрито провадження у справі за позовом Єпархіального управління Одеської Єпархії Руської Православної Церкви Закордоном, Свято-Покровської громади міста Малин Одеської Єпархії Руської Православної Церкви Закордоном до Житомирської обласної державної адміністрації, Управління культури Житомирської обласної державної адміністрації про визнання неправомірною відмову, зобов`язання зареєструвати статут. Справу №806/2475/17 призначено до розгляду у загальному позовному провадженні.

В судовому засіданні 08.11.2021р. представник Житомирської обласної державної адміністрації Тягунова О.В. заявила усне клопотання про закриття провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, оскільки даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. В обгрунтування клопотання представник відповідача просила врахувати постанову Великої палати Верховного суду від 06.04.2021р. по справі №910/10011/19, згідно якої сформовано правові висновки щодо юрисдикції розгляду спорів за позовом релігійної організації до обласної державної адміністрації за правилами господарського судочинства.

Представники позивачів заперечили щодо закриття провадження, оскільки ухвалою Верховного Суду від 12.05.2020р. справу №806/2475/17 вирішено передати до Корольовського районного суду м.Житомира.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи в контексті вирішення клопотання представника Житомирської обласної державної адміністрації, суд враховує наступне.

Згідно правових висновків Великої палати Верховного суду від 06.04.2021р. по справі №910/10011/19 правовідносини, пов`язані з діяльністю релігійних організацій, регулюються Законом № 987-ХІІ, який був прийнятий 23 квітня 1991 року та набув чинності 06 червня 1991 року (Закон).

Відповідно до статті 15 Закону № 987-ХІІ в редакції від 23 квітня 1991 року рішення про відмову в реєстрації статуту (положення) релігійної організації із зазначенням підстав відмови повідомляється заявникам письмово в десятиденний термін. Це рішення може бути оскаржено в суд у порядку, передбаченому цивільним процесуальним законодавством Української РСР.

Згідно зі статтею 16 Закону № 987-ХІІ в редакції від 23 квітня 1991 року реєстрація статутів (положень) новоутворених після реорганізації релігійних організацій здійснюється в порядку, встановленому статтею 14 цього Закону.

На момент прийняття цього Закону не існувало господарських чи арбітражних судів, не було прийнято ГПК.

Натомість на час прийняття Закону № 987-ХІІ ЦПК містив главу 31-А, в порядку якої розглядались спори громадян і юридичних осіб із суб`єктами владних повноважень щодо оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності в адміністративних правовідносинах.

Так, відповідно до статті 248-1 ЦПК (в редакції 1963 року) громадянин має право звернутися в суд із скаргою, якщо вважає, що діями службової особи ущемлено його права. У суд може бути оскаржено дії, одноособово здійснені службовими особами від свого імені або від імені органу, який вони представляють.

Отже, на час прийняття Закону існувало інше процесуальне законодавство, якому положення Закону № 987-ХІІ в редакції 1991 року кореспондували.

У подальшому Верховною Радою України було прийнято ГПК, який згодом, зазнавши змін, був викладений у редакції від 16 серпня 2020 року.

Відповідними нормами цього процесуального закону було визначено юрисдикцію спорів між юридичною особою та її учасником (засновником, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

У той же час відповідні зміни до Закону № 987-ХІІ внесені не були.

Звертає на себе увагу, що ГПК є спеціальним нормативним актом, до предмета регулювання якого входить, у тому числі, визначення юрисдикції та підсудності судових спорів.

Водночас визначення юрисдикції і підсудності спорів не є і не може бути предметом регулювання Закону № 987-ХІІ.

А тому положення Закону № 987-ХІІ є застарілими та не відповідають чинному процесуальному законодавству.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово формувала позиції, відповідно до яких юрисдикція судового спору визначається за предметом спору, тобто за змістом та дійсним характером спірних правовідносин.

Спори за участю громадського об`єднання зі статусом юридичної особи як учасника цивільних правовідносин підлягають розгляду у судах відповідно до вимог як ЦПК, так і ГПК залежно від змісту позовних вимог та сторін такого спору.

Відповідно до статті 13 Закону № 987-ХІІ (в чинній редакції) Релігійна організація визнається юридичною особою з дня її державної реєстрації. Релігійна організація як юридична особа користується правами і несе обов`язки відповідно до чинного законодавства і свого статуту (положення).

Стосовно юрисдикції розгляду спору Велика Палата вказала, що спори між релігійною організацією та її учасником (засновником, членом) пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої організації, підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

У справі, що розглядається, Верховний суд у складі суддів Касаційного адміністративного суду, постановою від 27.02.2020р. закрив провадження у справі за позовом Єпархіального управління Одеської Єпархії Руської Православної Церкви Закордоном, Свято-Покровської громади м. Малин Одеської Єпархії Руської Православної Церкви Закордоном до Житомирської обласної державної адміністрації, Управління культури Житомирської обласної державної адміністрації про визнання неправомірною відмову, зобов`язання зареєструвати статут.

Мотивуючи рішення про закриття провадження по справі №806/2475/17 Верховний суд застосував постанову Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 910/8132/19 вказавши, оскільки, правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем, стосуються питань участі позивача у створенні та діяльності релігійної громади, Велика Палата Верховного Суду вважає, що такі правовідносини є тісно пов`язаними з правовідносинами щодо реєстрації статуту (положення) релігійної організації, а юрисдикцію спорів, що виникають з таких правовідносин, також слід визначати відповідно до частини двадцять першої статті 14, частини другої статті 15 Закону № 987-ХІІ, тобто вирішення цього спору має здійснюватися за нормами ЦПК України.

Водночас у пункті 74 постанови Великої палати Верховного суду від 06.04.2021р. по справі №910/10011/19 зазначено, що Велика Палата Верховного Суду уточнює правову позицію, викладену, зокрема, в постанові від 20 листопада 2019 року у справі № 910/8132/19, зазначивши, що спори між релігійною організацією та її учасником (засновником, членом), пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої організації, мають розглядатись в порядку господарського судочинства.

Тобто, після передачі Верховним Судом справи №806/2475/17 до Корольовського районного суду м.Житомира, Великою Палатою Верховного Суду уточнено правові позиції щодо юрисдикції вирішення спору між релігійною організацією та її учасником (засновником, членом), пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої організації. Зокрема, зазначено, що визначення юрисдикції і підсудності спорів не є і не може бути предметом регулювання Закону № 987-ХІІ, на підставі якого справу №806/2475/17 передано до Корольовського районного суду м.Житомира.

Згідно ч.3 ст.3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Приписами ч.1 ст.19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3, 4 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, діючим ЦПК України чітко визначено перелік справ, які підлягають розгляду в порядку цивільно судочинства. Справа за позовом Єпархіального управління Одеської Єпархії Руської Православної Церкви Закордоном, Свято-Покровської громади м. Малин Одеської Єпархії Руської Православної Церкви Закордоном не стосується вирішення спору у сфері цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових правовідносин.

Враховуючи положення ст.ст.3, 263 ЦПК України, рішення має бути ухвалене відповідно до норм чинного процесуального закону та відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному ЦПК України.

За вказаних обставин, прийняття в порядку цивільного судочинства рішення по справі за позовом Єпархіального управління Одеської Єпархії Руської Православної Церкви Закордоном, Свято-Покровської громади м. Малин Одеської Єпархії Руської Православної Церкви Закордоном буде суперечити меті та завданню цивільного судочинства, порушувати засади верховенства права.

На переконання суду, враховуючи предмет спору по даній справі, зміст та дійсний характер спірних правовідносин, суб`єктний склад сторін, правові висновки Великої палати Верховного суду від 06.04.2021р. по справі №910/10011/19, дана справа №296/8929/20 (806/2475/17) підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

За приписами п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 255, ст.ст. 256, 258- 260, 261, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника відповідача Житомирської обласної державної адміністрації - задовольнити.

Провадження у цивільній справі № 296/8929/20 за позовною заявою Єпархіального управління Одеської Єпархії Руської Православної Церкви Закордоном, Свято-Покровської громади міста Малин Одеської Єпархії Руської Православної Церкви Закордоном до Житомирської обласної державної адміністрації, Департаменту культури, молоді та спорту Житомирської обласної державної адміністрації, Управління культури Житомирської обласної державної адміністрації про визнання неправомірною відмови, зобов`язання зареєструвати статут - закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається Житомирському апеляційному суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя В. П. Маслак