Провадження № 2/761/3059/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.,

при секретарі Буцан Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом з даним позовом, мотивуючи вимоги наступним. 09 серпня 2018 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, згідно з яким позивач 09 серпня 2018 року та 31 серпня 2018 року передав відповідачу 25 500, 00 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень та 10 000, 00 (десять тисяч) гривень, зі строком повернення 31 серпня 2018 року та 07 вересня 2018 року відповідно, однак, відповідач умови договору порушив, свої зобов`язання щодо повернення позики не виконав. Посилаючись на викладене та зазначаючи, що на час звернення до суду, відповідач свої зобов`язання належним чином за договором позики не виконав у зв`язку з чим, позивач просив, стягнути з відповідача: заборгованість за договором позики у розмірі 25 500, 00 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень та 10 000, 00 (десять тисяч) гривень, що в сумі складає 35 500, 00 (тридцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень; 3% річних за користування сумою 25 500, 00 грн. в період з 18 серпня 2018 року по 26 серпня 2020 року, що складає 1 549, 59 грн., та за користування сумою 10 000, 00 грн. в період 08 вересня 2018 року по 26 серпня 2020 року, що складає 590, 42 грн. та в сумі становить 2 140, 01 грн.; інфляційні витрати від простроченої суми по коштам в розмірі 25 500, 00 грн. в період з 18 серпня 2018 року по 26 серпня 2020 року, що складає 2 858, 55 грн. та по коштам в розмірі 10 000, 00 грн. в період 08 вересня 2018 року по 26 серпня 2020 року, що складає 1 121, 00 грн. та в сумі становить 3 979, 55 грн.; відсотки за користування чужими грошовими коштами по сумі 25 500, 00 грн. в період з 18 серпня 2018 року по 26 серпня 2020 року, що складає 7 520, 03 грн. та по сумі 10 000, 00 грн. в період 08 вересня 2018 року по 26 серпня 2020 року, що складає 2 881, 91 грн. та в сумі складає 10 401, 94 грн.; витрати на правову допомогу в розмірі 10 000, 00 грн.

12 жовтня 2020 року відкрито провадження у даній справі, відповідно до положень ст. ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У встановлений судом строк, відповідач будучи повідомлений належним чином про розгляд справи, відзив на позов не подав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від відповідача також не надходило.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони грунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 09 серпня 2018 року та 31 серпня 2018 року позивачем було передано у власність відповідача грошові кошти в розмірі 25 500, 00 гривень та 10 000, 00 гривень.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Так, на підтвердження укладання договорів відповідач надав розписки де зазначив, що суму у розмірі 25 000,00 грн. зобов`язується повернути в строк до 17.08.2018 р., суму у розмірі 10 000,00 грн. зобов`язується повернути до 07.09.2019 р.

Як зазначає представник позивача, ОСОБА_2 свої зобов`язання щодо повернення позики у встановлені строки не виконав заходи досудового врегулювання спору результатів з повернення боргу не дали, тому ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом свого права.

За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

В свою чергу за положеннями ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Разом з тим ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про те, що ОСОБА_2 виконав взяті на себе зобов`язання та повернув грошові кошти, отримані за договорами позики .

Разом з тим, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення вимог ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості за договорами позики на загальну суму 35 000,00 грн.

Також представник позивача просить стягнути з боржника 3% річних та інфляційні збитки за період з 18.08.2018 р. по 26.08.2020 р. та з 08.09.2018 р. по 26.08.2020 р. та відсотки за користування чужими грошима за договором

За розрахунком представника позивача, 3% річних за користування сумою 25 500, 00 грн. в період з 18 серпня 2018 року по 26 серпня 2020 року, що складає 1 549, 59 грн., та за користування сумою 10 000, 00 грн. в період 08 вересня 2018 року по 26 серпня 2020 року, що складає 590, 42 грн. та в сумі становить 2 140, 01 грн.; інфляційні витрати від простроченої суми по коштам в розмірі 25 500, 00 грн. в період з 18 серпня 2018 року по 26 серпня 2020 року, що складає 2 858, 55 грн. та по коштам в розмірі 10 000, 00 грн. в період 08 вересня 2018 року по 26 серпня 2020 року, що складає 1 121, 00 грн. та в сумі становить 3 979, 55 грн.; відсотки за користування чужими грошовими коштами по сумі 25 500, 00 грн. в період з 18 серпня 2018 року по 26 серпня 2020 року, що складає 7 520, 03 грн. та по сумі 10 000, 00 грн. в період 08 вересня 2018 року по 26 серпня 2020 року, що складає 2 881, 91 грн. та в сумі складає 10 401, 94 грн.

За приписами ст. 629 ЦК України Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), відповідно до ст. 610 ЦК України.

За положеннями ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

За положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Зважаючи на обставини встановлені під час розгляду справи, беручи до уваги невиконання з боку ОСОБА_2 умов договорів позики, укладених з ОСОБА_1 , суд вважає за можливе стягнути з відповідача заборгованість з урахуванням 3% річних та інфляційних збитків, а також відсотки за користування грошима, поклавши в основу рішення розрахунок представника позивача, який було перевірено під час розгляду справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840, 80 грн.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 2-5,11-13,133-141,196,200,258,259,263,268,352,354 ЦПК України, ст.ст. 526,599,625,1046,1048 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) суму заборгованості за договором позики у розмірі 35 500 грн. 00 коп., 3% річних в сумі - 2 140 грн. 01 коп., інфляційні витрати від простроченої суми в розмірі 3 979 грн. 00 коп., відсотки за користування чужими грошовими коштами 10 401 грн. 94 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 09.07.2021 року.

Суддя: