03.08.2021
Справа № 642/5049/21
Провадження № 4-с/642/20/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2021 року суддя Ленінського районного суду міста Харкова Грінчук О.П., розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця виконавця,

в с т а н о в и в:

До суду надійшла вказана скарга, в якій скаржник просив визнати дії державного виконавця Ленінського ВДВС ХМУЮ (МВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Тимошенко А.С. про арешт майна неправомірними, скасувати постанову державного виконавця про арешт майна від 20.09.2011, зобов`язати представника ВДВС надати реквізити для сплати боргу добровільно.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За змістом статті 449 Цивільного процесуального кодексу України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права та свободи.

Десятиденний строк для оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця встановлений також статтею 82 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, чинного на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, чинного на момент звернення заявника до суду зі скаргою.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 127 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові. (постанова Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у Справі № 466/948/19, копію якої долучено до матеріалів даної справи)

Як вбачається з матеріалів скарги, а саме з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.03.2021 та його заяви від 30.03.2021 до ВДВС із вимогою до виконавця самостійно скасувати постанову від 20.09.2011, заявник дізнався про порушення своїх прав в березні 2021 року, однак, зі скаргою звернувся до суду 30.07.2021, що перевищує строк, визначений в ст. 449 ЦПК України.

При цьому, заявляючи в прохальній частині поновити йому строк, заявник не зазначив жодного доводу та аргументу щодо поважності пропуску строку для подання скарги з березня 2021 року до серпня 2021 року, що є підставою для повернення скарги відповідно до роз`яснень, наведених у постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у Справі № 466/948/19.

На підставі викладеного та керуючись п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», ст.ст. 258-261, 352-354, 447, 449 ЦПК України, суддя -

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця виконавця - повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику його право повторного звернення до суду з даною скаргою разом із клопотанням про поновлення пропущеного строку звернення з даною скаргою до суду та доказами поважності пропуску звернення із скаргою.

Ухвала підлягає оскарженню до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її складення.

Суддя