Рішення

Іменем України

02 листопада 2021 року місто Чернігів

Справа №751/4823/21

Провадження №2/751/1231/21

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Маслюк Н. В.

секретаря судового засідання Шишова А. Я.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

представник позивача ОСОБА_3

представник відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернігова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

Встановив:

І. Стислий виклад позиції позивача

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на 17/50 часток нежитлового приміщення (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) загальною площею 1040,9 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.1-2).

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 06.11.2000 до 06.04.2021 перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу, за спільні кошти, придбали нежитлове приміщення, загальною площею 1040,9 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 . Посилаючись на положення ст.ст.60, 61, 68, 69, ч.1 ст.70 СК України, ст. 368, 372 ЦК України вважає, що спірне нежитлове приміщення є об`єктом спільної сумісної власності подружжя і він має рівну частку з відповідачем на дане приміщення. Також зазначив, що в грудні 2014 року відповідач за його згодою відчужила 8/25 часток в праві власності на вказане нежитлове приміщення, тому станом на 05.07.2021 об`єктом права спільної сумісної власності є 17/25 часток.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 08.07.2021 року забезпечено позов шляхом накладення арешту на 17/50 часток нежитлового приміщення (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) загальною площею 1040,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , яке на підставі договору купівлі-продажу від 06.05.2009 належить ОСОБА_2 .

Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 16 липня 2021 року відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У встановлений строк від відповідача надійшов відзив (а.с.63-66), у якому просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що фактично шлюбні відносини припинені у 2007 році. У цей час вона придбала спірне нерухоме майно, а тому воно є її особистою власністю. Доказом фактичного припинення шлюбних відносин є те, що позивач відчужив квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , яка перебувала у спільній сумісній власності, на користь ОСОБА_5 , з якою у нього були шлюбні відносини. Крім того, продавцем спірного майна було Приватне підприємство «САНТЕХБУДКОМПЛЕКТ», одноособовим власником якого був позивач. Оскільки він був власником спірного нерухомого майна, то при укладенні 06.05.2009 договору купівлі-продажу його право власності припинилося. Повідомила, що нерухоме майно є її особистою власністю, так як придбано за кошти, отримані в позику у ОСОБА_6 .

Отримавши відзив, позивач направив до суду відповідь на відзив (а.с.74), в якому зазначив, що позиція відповідача є необґрунтованою, не підтверджується жодними доказами. Обставин щодо фактичного припинення шлюбних відносин в судовому рішенні від 06.04.2021, яким розірвано шлюб з відповідачем, не встановлено. Інформація щодо відчуження квартири по АДРЕСА_2 під час шлюбу не стосується предмету спору. Разом з тим, підтвердженням факту існування шлюбних відносин на момент укладення договору купівлі-продажу від 06.05.2009 спірного нежитлового приміщення є зміст п. 8.2 договору, в якому зазначено, що покупець (відповідач) свідчить, що на час придбання об`єкта нерухомості вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 , який подав заяву про згоду на придбання. Повідомив, що оплату за вказаний об`єкт нерухомого майна здійснював він, що підтверджується квитанцією та спростовує твердження відповідача про купівлю об`єкта нерухомості за рахунок її особистих коштів, отриманих у позику. Крім того, спірне майно було власністю приватного підприємства, а не його, а тому після відчуження на користь відповідача воно перейшло в статус спільного сумісного майна подружжя.

Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 03.11.2021 відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про призначення технічної експертизи документа.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили його задовольнити повністю, при цьому посилалися на обставини, викладені в позові та відповіді на відзив.

Відповідач та її представник у судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні з підстав, зазначених у відзиві. Разом з тим, відповідач доповнила, що спірне нерухоме майно придбано у період шлюбу за спільною згодою з позивачем. Кошти на придбання нерухомості отримала в позику у ОСОБА_6 , які передала позивачу. Будь-яких документів про отримання коштів у позику не складали.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Сторони з 06.11.2000 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.7). Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 06.04.2021 шлюб був розірваний. Рішення суду набрало законної сили 07.05.2021 (а.с.8).

У період шлюбу 06.05.2009 згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Пантелієнком О.С., зареєстрованого за №865, ОСОБА_2 у ПП «САНТЕХБУДКОМПЛЕКТ» було придбано нежитлову будівлю виробничо-адміністративний корпус загальною площею 1040,9 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9,68).

Відповідно квитанції ПП «САНТЕХБУДКОМПЛЕКТ» до прибуткового касового ордеру №19 від 06 травня 2009 року ОСОБА_1 здійснив оплату 32 000,00 грн згідно договору купівлі-продажу від 06.05.2009 (а.с.75).

Засновником Приватного підприємства «САНТЕХБУДКОМПЛЕКТ» є ОСОБА_1 (а.с.67).

За інформацією з Держаного реєстру речовий прав на нерухоме майно ОСОБА_2 на праві приватної власності належить 17/25 частки нежитлового приміщення загальною площею 1040,9 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , по 4/25 частки належить ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с.10,38-40).

Згідно експертного висновку про вартість об`єкта оцінки від 29.06.2021, вартість частини виробничо-адміністративного корпусу загальною площею 707,81 кв.м становить 287 909,00 грн (а.с.11-27).

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін

У пп. 1, 3 ст. 129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

У відповідності до п. 1 ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ст.63 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено між ними.

У відповідності до ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 Сімейного Кодексу України, ч. 2 ст. 372 ЦК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, у разі поділу майна, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Частинами 1, 3, 4 ст.368 Цивільного кодексу України встановлено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Відповідно до п.22 Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до п.23 вищевказаної постанови, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).

Спірне нежитлове приміщення набуто подружжям за час шлюбу, що не заперечується відповідачем. Про дану обставину також зазначено у п. 8.2 договору купівлі-продажу від 06.05.2009, відповідно до якого позивач надавав згоду на придбання об`єкту нерухомості.

Суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що спірне нежитлове приміщення було придбано за її особисті грошові кошти у період, коли сторони фактично припинили шлюбні відносини, оскільки вказані обставини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Не заслуговують також на увагу доводи представника відповідача про те, що майно Приватного підприємства «САНТЕХБУДКОМПЛЕКТ», власником якого є позивач, було відчужено їй, що є підставою для припинення права власності позивача з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи.

Згідно з ч. 1 ст. 113 ГК України приватним підприємством визнається підприємство, що діє на основі приватної власності одного або кількох громадян, іноземців, осіб без громадянства та його (їх) праці чи з використанням найманої праці. Приватним є також підприємство, що діє на основі приватної власності суб`єкта господарювання - юридичної особи.

Положеннями ч. 4 ст. 62 та ч. 1 ст. 63 ГК України визначено, що приватне підприємство є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків та може мати печатки.

Укладаючи договір купівлі-продажу ОСОБА_2 придбала об`єкт нерухомості саме у юридичної особи Приватного підприємства «САНТЕХБУДКОМПЛЕКТ», а не в позивача.

Отже, матеріали справи не містять доказів того, що 17/25 частки нежитлового приміщення загальною площею 1 040,9 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , є особистою власністю відповідача.

Позивачем доведено існування суб`єктивного цивільного права, щодо якого заявлено вимоги про право спільної сумісної власності на майно, придбане під час шлюбу.

Ураховуючи вищезазначене, виходячи з того, що частки позивача та відповідача у спільному майні є рівними, а тому позивач має право на належну йому частку у спільному з відповідачем майні, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про визнання за ним права власності на 1/2 частину спірного нежитлового приміщення обґрунтовані та підлягають задоволенню.

V. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем понесені та документально підтвердженні витрати по сплаті судового збору за подачу позову в сумі 1 439,60 грн (а.с.3,) та за подачу заяви про забезпечення позову в сумі 454,00 грн (а.с.30).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1 893 грн 60 коп підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

VІ. Інші процесуальні дії у справі

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

У відповідності до ч. 7, 8 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Ураховуючи, що за позивачем визнано право власності на частину спірного майна, тому відпала потреба у застосуванні цього заходу, суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 08 липня 2021 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 19, 141, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 7, 60-61, 69, 70-71 СК України, ст.ст.368, 372 ЦК України, суд -

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності 17/50 часток нежитлового приміщення (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) загальною площею 1 040,9 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 .

Скасувати заходи забезпечення позову вжиті Новозаводським районним судом м. Чернігова ухвалою від 08 липня 2021 року шляхом накладення арешту на 17/50 часток нежитлового приміщення (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) загальною площею 1040,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , яке на підставі договору купівлі-продажу від 06.05.2009 належить ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 893 грн (одну тисячу вісімсот дев`яносто три) грн 60 коп судового збору.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 05.11.2021.

Позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Суддя Н. В. Маслюк