Справа № 527/181/20
Провадження № 2/201/364/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2021 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Федоріщева С.С.,

при секретарі - Разумняк К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Глобинська державна нотаріальна контора Полтавської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 23 червня 2020 року за підсудністю надійшла справа за указаним позовом з Глобинського районного суду Полтавської області.

У своєму позові ОСОБА_1 посилалася на те, що є донькою ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, позивач в строк, визначений ЦПК не звернулась у зв`язку із тим, що не знала про факт його смерті, оскільки свого часу ОСОБА_3 розірвав шлюб із її матір`ю та почав проживати окремо від них з іншою сім`єю в іншому місті. Позивач зазначає, що про факт смерті батька дізналася лише у 2019 році від знайомих, після чого нею було отримано свідоцтво про смерть ОСОБА_3 від 07 листопада 2019 року. У грудні 2019 року позивачу стало відомо, що майно, яке залишилось після смерті її батька, було успадковане її сестрою ОСОБА_2 . Позивач зазначає, що про смерть батька довідалась 07 листопада 2019 року, а тому вважає поважними причини пропуску строку для подання заяви про при йняття спадщини.

Представник позивача надав до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглядати справу без його участі.

Відповідача надала до суду заяву, у якій не заперечувала проти задоволення позовних вимог та просила суд розглядати справу без її участі.

Крім того, 06 лютого 2020 року представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, в якому останній просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем у позовній заяві не зазначено поважну причину пропуску строку для прийняття спадщини та останній було відомо про смерть батька.

Представник третьої особи надала до суду заяву, у якій просила розглядати справу без її участі, просила ухвалити рішення на розсуд суду.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши надані докази, у їх сукупності з увагою на їх належність, допустимість та достатність, проаналізувавши доводи, які викладені в позовній заяві і співставивши їх з матеріалами справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , про що 21 січня 2008 року складено відповідний актовий запис №3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 21 січня 2008 року Івановоселищенською сільською радою Глобинського району Полтавської області, серія НОМЕР_1 (а.с. 34).

Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 12861673 від 04 лютого 2008 року, спадкова справа, заведена після смерті ОСОБА_3 зареєстрована в спадковому реєстрі 04 лютого 2021 року за № 43938879 (а.с. 38).

Згідно із спадковою справою №64/08 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 прийняла спадщину після смерті свого батька - ОСОБА_3 , отримала 02 серпня 2008 року свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Здобуток», Глобинського району Полтавської області, розміром 42,31 га (а.с. 36).

Також, 17 листопада 2008 року ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові вклади з належними відсотками, та всіма видами компенсаційних виплат, що знаходяться у філії ТВБВ № 3067/013 (019) с. В. Кринки (с. Ів. Селище) Глобинського відділення № 3067 ВАТ «Державний ощадний банк України» на рахунках № НОМЕР_2 на суму 0,21 грн.; № НОМЕР_3 на суму 817,10 грн. (а.с. 37 на звороті).

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою,

В силу вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1223 ЦК України зазначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до положень ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, що встановлено положеннями ч. 1 ст. 1269 ЦК України.

Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17 та у постанові Верховного Суду у постанові від 01 квітня 2019 року у справі № 643/3049/16-ц.

Таким чином, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Разом з тим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини; необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини; похилий вік; непрацездатність; невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину; відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини; несприятливі погодні умови тощо.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц., постанові Верховного Суду від 30 червня 2020 р. у справі №431/5782/17, постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 р. у справі № 520/10377/17, постанові Верховного Суду від 27 травня 2020 р. у справі № 336/1127/17.

Таким чином, посилання ОСОБА_1 на те, що вона проживала у м. Світловодську, а спадкодавець проживав в м. Глобине, а також те, що позивач не знав про смерть спадкодавця, у зв`язку з чим пропустив строк прийняття спадщини, не є підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки вказані обставини не є тими причинами, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій з прийняття спадщини, а сама по собі необізнаність про смерть спадкодавця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення спадкоємцем дій щодо прийняття спадщини не свідчать про поважність причин пропуску зазначеного строку.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, надавши належної оцінки доказам по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Судовий збір, сплачений при подачі позову до суду, в силу ст. 141 ЦПК України відшкодуванню не підлягає.

Керуючись ст. 1216, 1218,1220, 1223,1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, згідно ст. ст. 12,81,141,263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні ппозовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Глобинська державна нотаріальна контора Полтавської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.С. Федоріщев