Справа № 296/5389/20
УХВАЛА

Іменем України

"21" липня 2021 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира у складі:

головуючого судді Адамовича О.Й.,

за участю секретаря судового засідання Світко Т.І.,

представника позивача - адвоката Паруль Ю.О.,

представника відповідача адвоката Васинчука С.М,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі заяву представника позивача адвоката Паруль Юлії Олегівни про збільшення позовних вимог у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним та скасування запису державної реєстрації права власності,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання договору дарування від 19.07.2017р. частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , недійсним та про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 36201506 від 19.07.2017р.) виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Катюхою О.В. частки житлового будинку (67/100) а адресою: АДРЕСА_1 .

В підготовче засідання від представника позивача адвоката Паруль Ю.О. надійшла заява про збільшення позовних вимог, відповідно до яких стороною позивача окрім раніше пред`явлених позовних вимог заявлено вимогу про витребування у ОСОБА_2 майна, а саме: 67/100 будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 та зареєструвати право власності на вказаний будинок. (а.с. 246 т.1).

В подальшому, 05 квітня 2021 року представника позивача адвоката Паруль Ю.О. подала заяву про уточнення позовних вимог (які зазначені у заяві про збільшення позовних вимог), відповідно до яких просить збільшити позовні вимоги, а саме: витребувати майно, що належить ОСОБА_2 з чужого незаконного володіння, а саме: 67/100 будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 та зареєструвати право власності на вказаний будинок (а.с 69 т.2).

В судовому засіданні представник позивача адвокат Паруль Ю.О. підтримала подані заяви про збільшення позовних вимог та уточнення позовних вимог, просила прийняти їх до розгляду з первісними вимогами.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат Васинчук С.М, заперечив щодо прийняття заяви про збільшення позовних вимог та про уточнення позовних вимог до розгляду разом з первинними вимогами, оскільки, виходячи з обґрунтування та змісту клопотання про збільшення позовних вимог позивачем фактично подано заяву про зміну підстав та предмету позову, що є неприпустимим (а.с.35 т. 2) .

Третя особа - ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наведені стороною позивача підстави для прийняття заяви про збільшення розміру позовних вимог, заперечення відповідача щодо цього, вважає, що заява підлягає поверненню за наступних підстав.

Позов у цивільному процесі - це письмово оформлена і адресована суду письмова вимога, що складається з вимоги процесуального характеру та вимоги матеріального характеру (захистити невизнане, оспорюване чи порушене право). А предмет позову - це матеріальний зміст цієї вимоги.

Таким чином, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняте судове рішення. Цей матеріальний зміст позовних вимог позивача, проявляється в матеріально-правовій заінтересованості - отримати певне матеріальне благо.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Зміна предмета позову відбудеться тоді, коли в рамках конкретної позовної вимоги позивач замість одного способу захисту прав (який був заявлений раніше, при подачі позову) захоче скористатися іншим способом захисту, обґрунтовуючи свої позовні вимоги (предмет позову) тими самими обставинами, якими він обґрунтовував первісні вимоги.

Зміна підстав позову відбувається тоді, коли позивач в рамках конкретної позовної вимоги, в обґрунтування раніше заявлених позовних вимог (предмету позову) посилається на інші обставини якими він ці (перші) позовні вимоги, обґрунтовував.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Виходячи з положень ч. 3 ст. 49 Цивільного процесуального кодексу України, до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Таким чином, законодавцем визначено право позивача змінювати предмет позовних вимог, як складову матеріально-правової вимоги позивача до відповідача, або змінювати підстави позову, або збільшувати чи зменшувати позовні вимоги до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд звертає увагу сторони позивача на те, що збільшення розміру позовних вимог не може бути пов`язано з пред`явленням додаткових позовних вимог, про які не йшлося в позовній заяві.

У постанові від 09 липня 2020 року у справі № 922/404/19 Верховний Суд вказав на неправомірність під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви.

Така ж правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 10.12.2019 у справі 923/1061/18, від 19.12.2019 у справі № 925/185/19, від 23.01.2020 у справі № 925/186/19.

У своїй постанові від 30 жовтня 2019 року у справі № 370/2201/15-ц Верховний Суд звернув увагу на те, що доповнення позовних вимог новими вимогами та новими обставинами по своїй суті є новим позовом.

З позовної заяви вбачається, що підставою для заявлення вимог про визнання договору дарування від 19.07.2017р. частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , недійсним та про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 36201506 від 19.07.2017р.) стало укладання договору та реєстрація права власності під час чинності заходів забезпечення позову, які були вжиті судом при розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, та встановлювали заборону на вчинення таких дій.

При цьому, коротке зазначення в позовній заяві обставин способу життя ОСОБА_4 та її сина ОСОБА_5 , обставин їх смерті, про складання заповіту ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 , оскарження в суді цього заповіту та свідоцтва про право на спадщину слід розцінювати як обставини, які повідомлені позивачем, а не як підставу позову, оскільки вони безпосередньо не впливають на предмет спору. Виходячи з предмету позову та здійсненні посилання позивача на положення ст.202, ч.5 ст. 203, ст. 215, ст. 717, ст. 26, 37 Закону україни "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", підставою позову слід вважати саме укладання договору дарування та реєстрацію речових прав під час чинності заходів забезпечення позову.

До того ж, додаткова віндикаційна вимога має обґрунтовуватися набуттям позивачем у власність майна та його подальшим вибуттям з її володіння. Однак, в позовній заяві з предметом спору про визнання договору дарування від 19.07.2017р. частини житлового будинку недійсним та про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень не зазначено таких обставин. При цьому, відсутність викладу таких підстав позову в заяві про збільшення позовних вимог не може впливати на висновок, що в даному випадку фактично має місце одночасна зміна предмету та підстав позову, що не допускається.

Крім того суд не вважає, що заявлення нових немайнових вимог є збільшенням первинних позовних вимог згідно п. 2 ч.2 ст.49 ЦПК України, оскільки виходячи з позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 09 липня 2020 року у справі №922/404/19, під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви.

За встановлених обставин, виходячи з предмету спору та суб`єктного складу сторін, суд приходить до висновку, що позивач фактично заявив новий позов, який обґрунтовується новими підставами та має інший предмет позовних вимог, в зв`язку з чим в прийнятті заяви про збільшення позовних вимог слід відмовити та повернути позивачу.

Слід також зазначити, що заява про уточнення позовних вимог повертається з аналогічних підстав.

Керуючись ст.ст. 49 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про збільшення позовних вимог та заяву про уточнення позовних вимог у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним та скасування запису державної реєстрації права власності - повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Корольовський районний суд м.Житомира протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О. Й. Адамович

Дата складання повного тексту ухвали:26.07.2021.