У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/1525/21

13 серпня 2021 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Нагорняк Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Надвірна заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт», заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Імексбанк», ОСОБА_1 про заміну стягувача, -

ВСТАНОВИВ:

12.07.2021 року ТзОВ «Фінансова компанія «Фінрайт» звернулося в суд із заявою, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Імексбанк», ОСОБА_1 про заміну стягувача.

Свою заяву заявник мотивує тим, що рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 17.02.2011 року у справі №2-149/11 позовні вимоги ПАТ «Імексбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №56 від 09.12.2005 року в розмірі 104437,97 грн. та судових витрат в сумі 1121,40 грн. задоволено. 17.10.2011 року у Залізничному ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області відкрито виконавче провадження №29281925 з примусового виконання виконавчого листа №2-149/11.Зазначає, що стан виконавчого провадження на теперішній час «Завершено» на підставі п. 4 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначений в АСВП строк повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання 17.02.2013 року. На підставі постанови Правління НБУ від 26.01.2015 року №50 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 26.01.2015 року №16 «Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ «Імексбанк» з 27.05.2015 року почато процедуру ліквідації АТ «Імексбанк». 31.03.2020 року між ПАТ «Імексбанк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Фінрайт» було укладено договір про відступлення прав вимоги №126 відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №56 від 09.12.2005 року перейшло до ТзОВ «Фінансова компанія «Фінрайт». Сторонами у повному обсязі виконані зобов`язання за договором про відступлення прав вимоги №126 від 31.03.2020 року, таким чином ПАТ «Імексбанк» відступило право вимоги за кредитним договором №56 від 09.12.2005 року, а отже вибуло із правовідносин за вказаними договорами. Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 25.08.2020 року за №1579 з 31.08.2020 року відкликано повноваження ліквідатора ПАТ «Імексбанк», делеговані Матвієнку А.А. рішенням виконавчої дирекції Фонду від 22.06.2020 року №1177 «Про деякі питання здійснення ліквідації ПАТ «Імексбанк», в результаті чого виникла необхідність у процесуальному правонаступництві та заміні позивача ПАТ «Імексбанк» на його правонаступника ТзОВ «Фінансова компанія «Фінрайт».

Просить суд замінити стягувача ПАТ «Імексбанк» () на його правонаступника ТзОВ «Фінансова компанія «Фінрайт» (, місцезнаходження:61183, м. Харків, вул. Дружби Народів, буд. 228Б) у виконанні рішення суду у цивільній справі №2-149/11 за позовом ПАТ «Імексбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №56 від 09.12.2005 року в розмірі 104437,97 грн. та судових витрат у сумі 1121, 40 грн.

Представник заявника «Фінансова компанія «Фінрайт» в судове засідання не прибув з невідомих суду причин. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник заінтересованої особи ПАТ «Імексбанк» та заінтересована особа ОСОБА_1 в судове засідання не прибули з невідомих суду причин. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України,у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України "Про виконавче провадження", статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України "Про виконавче провадження".

Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувана або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).

Отже, за змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із результатів системного аналізу цих норм, зокрема пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

У зв`язку заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У відповідності до ст.1 ЗУ "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до ч.1 ст.15 ЗУ «Про виконавче провадження», сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Частиною 2 статті 15 ЗУ "Про виконавче провадження", передбачено, що стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Частиною 1 статті 442 ЦПК України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

З наведених положень ст.442 ЦПК України вбачається, що нею регламентовано порядок заміни сторони правонаступником на стадії виконання судового рішення.

Норма ст.442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

У відповідності до правової позиції, яка сформульована у постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 10/56-08, якщо заявник звернувся із заявою про заміну сторони виконавчого провадження стягувача поза межами відкритого виконавчого провадження стосовно боржника, то це не позбавляє його права звернутись із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні та не є підставою для відмови судом у задоволенні такої заяви, у разі якщо судом не встановлено обставин закінчення виконавчого провадження у справі належним виконанням судового рішення. У протилежному ж випадку правонаступник стягувана - сторони виконавчого провадження, набувши таке право згідно з договором про відступлення права вимоги в порядку статті 512 ЦК України, позбавляється можливості та права реалізувати таке право у виконавчому провадженні у порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження".

Аналогічна позиція міститься і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року по справі № 6-1355/10, провадження № 61-12076св18.

Враховуючи вищезазначене та позицію Верховного Суду, заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Згідно ч.3 ст.442 ЦПК України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Враховуючи вищенаведене, заява ТзОВ «Фінансова компанія «Фінрайт» про заміну стягувача його правонаступником підлягає до задоволення.

На підставі наведенного, керуючись ст.ст.247, 258, 260, 261, 442 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» задоволити.

Замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Імексбанк» () на його правонаступника ТзОВ «Фінансова компанія «Фінрайт» (, місцезнаходження: 61183, м. Харків, вул. Дружби Народів, буд. 228 Б) у виконанні рішення суду у цивільній справі №2-149/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №56 від 09.12.2005 року в розмірі 104437,97 грн. та судових витрат у сумі 1121, 40 грн.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя Грещук Р.П.