Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/4484/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.01.2021 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Рішко Г.І.,

секретар судового засідання - Стрижак О.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Королівської об`єднаної територіальної громади, третя особа без самостійних вимог: Виноградівська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернуся в суд з позовом до Королівської ОТГ, третя особа , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виноградівська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 останнє місце проживання якого було АДРЕСА_1 .

За життя батько позивача залишив заповіт, яким на випадок смерті все своє майно заповідав позивачу.

Після смерті батька позивач ОСОБА_1 звернувся до Виноградівської державної нотаріальної контори за оформленням права власності на спадкове майно, але в оформленні такого йому було відмовлено із-за відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Позивач ОСОБА_1 зазначив, що спадщину після смерті батька він прийняв відповідно до вимог ст.549 ЦК України в ред.1963 р. так як фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, поховав батька, продовжує добросовісно та відкрито користуватись будинком, обробляє город.

Оскільки в позасудовому порядку позивач не має можливості оформити спадкові права після смерті батька ОСОБА_2 , то він звернувся до суду і просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 78,8 кв.м, житлова площа 39,6 кв.м.

Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, однак ним подано до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд таку задовольнити.

Відповідача про день, час та місце розгляду справи, будучи належним чином повідомлений своєчасно, у підготовче судове засідання не з`явився, однак до суду подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує відносно заявлених позовних вимог.

Третя особа будучи повідомленою про день, час та місце розгляду справи належним чином своєчасно, в судове засідання також не з`явилася, заяв, клопотань від неї не надходило.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає задоволенню, оскільки в підготовчому судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач у своїй заяві.

У підготовчому судовому засіданні встановлено, що батьками позивача є ОСОБА_2 і ОСОБА_3 . Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про народження позивача НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 06.08.2020 р.

Мати позивача ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 22.09.2020 р.

Також встановлено, що батько позивача ОСОБА_2 за життя зробив заповіт, посвідчений 28 жовтня 1998 року секретарем Сасівської сільської ради, згідно з яким все своє майно заповідав своєму синові ОСОБА_1 - позивачу по справі.

На день смерті ОСОБА_2 належав жилий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Факт належності зазначеного майна спадкодавцю підтверджується довідкою виконкому Сасівської сільської ради № 431 від 14.09.2020 р. та довідкою КП Виноградівського районного бюро технічної інвентаризації № 1023 від 05.11.2020 р.

Як вбачається із матеріалів, що надіслані до суду завідувачем Виноградівською нотаріальною конторою № 319/01-16 від 24.12.2020 р., позивач ОСОБА_1 звертався до Виноградівської Державної нотаріальної контори 01.04.1999 р. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 (спр.128/99 Заява №151 від 01.04.1999р.).

Листом завідувача Виноградівської державної нотаріальної контори від 16.12.2020 р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , оскільки позивачем не представлено правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Так як позивач в 6-ти місячний строк після смерті батька звернувся до нотаріальної контори, то на підставі ст.ст.1268-1270 ЦК України він вважається таким, що прийняв спадщину.

Згідно архівних даних КП «Винограді вське РБТІ» станом на 01.01.2013 року на житловий будинок правовстановлюючих документів не оформлено . Вартість будинку згідно цієї довідки становить 106 540 гривень.

Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, така передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Згідно ч. З ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У відповідності до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкритої спадщини.

Стаття 41 Конституції України закріплює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності .Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом .Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним .

Як вбачається з копії технічного паспорту будинок за адресою: АДРЕСА_1 будівництвом завершений. Державна реєстрація права власності, зокрема, на споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, відсутність реєстрації права власності на спадкове майно, в даному випадку перешкоджає оформленню спадкових прав у нотаріальному порядку.

В п.3.1 узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 - що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від ЗО травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися д осуду за правилами позовного провадження.

Згідно з п.6 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, щ підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно.

Відповідно до п.37 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена від повідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

У той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст. 328, ст. 392 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом після смерті батька ОСОБА_2 має законне право на визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом

Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 43, 49, 200, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , право власності на житловий будинок з надвірними будівлями (загальна площа 78,8 кв. м, житлова площа 39,6 кв.м), розташований в АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

ГоловуючийГ. І. Рішко