СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2/759/2911/21
ун. № 759/458/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2021 року м. Київ

суддя Святошинського районного суду міста Києва Твердохліб Ю.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ в натурі частини земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

До Святошинського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ в натурі частини земельної ділянки.

Відповіднодо ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суддя, розглянувши позовну заяву вважає, що позовну заяву слід залишити без руху, так як вона не відповідає вимогам ст. ст.175,177 ЦПК України.

Частиною 3 ст. 364 ЦК України визначено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Отже наслідки поділу та виділу спільного майна, а саме припинення права спільної власності, є однаковими. Таким чином, з зазначеного випливає те, що виділ майна є позовною вимогою майнового характеру.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 просить виділити їй в натурі 1/2 частину земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а тому позов має майновий характер.

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.176 ЦПК України, ціна позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається - вартістю майна.

Проте позивачем всупереч ст.175 ЦПК України не зазначено ціну позову, яка повинна відповідати дійсній вартості майна на час розгляду справи.

Дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Документ, який підтверджує вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору це звіт про оцінку майна (стаття 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Однак позивачем оцінку земельної ділянки не проведено, як і не обґрунтовано у чому полягає перешкода у визначенні вартості земельної ділянки.

Таким чином, позивач повинна надати відповідний звіт оцінки земельної ділянки.

Частиною другою статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що ставка судового збору за подання позову майнового характеру фізичною особою складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. (908,00 грн.-11350,00 грн.)

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2021рік» станом на 01.01.2021 становив 2270,00 гривень.

В супереч зазначеним вимогам Закону позивачем надано квитанцію про сплату судового збору за вимогою немайнового характеру у розмірі 840 грн. 80 коп. (за ставками судового збору 2020 року)

Суд позбавлений можливості визначити розмір судового збору, тому що відсутній звіт про оцінку майна, що в свою чергу не дає можливість визначити вірну ціну позову.

Не визначення ціни позову на стадії відкриття провадження може унеможливити подальший розподіл між сторонами судового збору відповідно до правил, передбачених ч.1 ст. 141 ЦПК України.

Враховуючи те, що позивачем не зазначено ціну позову, не сплачено судовий збір за вимогу майнового характеру та/або не надано документу, що підтверджує підстави її звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, суд вважає необхідним залишити позов без руху та надати строк на усунення недоліків, оскільки за таких обставин справа не може бути прийнята до провадження.

Згідно ст. 185 ЦПК України суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 ЦПК України, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день її первісного подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Додатково суд роз`яснює, відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України у випадку повернення позовної заяви позивачу це не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.185 ЦПК України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ в натурі частини земельної ділянки залишити без руху та надати позивачу строк для усунення вказаних недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали суду.

У разі невиконання вимог ухвали у визначений судом строк позовна заява буде вважатись неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Ю.О. Твердохліб