Справа № 618/656/21
Провадження № 2/618/172/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2021 року Дворічанський районний суд Харківської області у складі: головуючого - судді Гніздилова Ю. М., за участю секретаря судового засідання - Рябенко Л. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в смт Дворічна цивільну справу № 618/656/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до приватного сільськогосподарського підприємства «Україна» про визнання права власності на домоволодіння,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до приватного сільськогосподарського підприємства «Україна» про визнання права власності на домоволодіння, обґрунтовуючи свої вимоги таким.

Згідно з договором від 22 лютого 1992 року позивачка придбала у колгоспі ім. Леніна, в якому вона на той час працювала, житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в с. Фиголівка Дворічанського (нині Куп`янського) району Харківської області, за який сплатила всі кошти, передбачені умовами договору. Однак, незважаючи на повну сплату коштів за вказане домоволодіння, керівництво колгоспу ім. Леніна (зараз це ПСП «Україна») ухилялося від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, пояснюючи це відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказаний будинок та коштів на рахунках. На сьогодні ОСОБА_1 оформила технічний паспорт на вказане домоволодіння, проте зареєструвати його в Єдиному державному реєстрі прав власності на нерухоме майно та отримати Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на своє ім`я позивачка не може через відсутність правовстановлюючих документів.

В судове засідання позивачка не з`явилася, надавши до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила справу розглянути за її відсутності.

Представник відповідача ПСП «Україна» - адвокат Волько К. В. в судове засідання не з`явилася, надавши до суду відзив та заяву, в якій судове засідання просила провести за її відсутності.

За результатами судового розгляду на підставі повідомлених сторонами справи обставин та наданих ними доказів, встановлені такі фактичні обставини та спірні правовідносини.

Згідно з договором від 22 лютого 1992 року колгосп ім. Леніна від імені якого за довіреністю діє Демченко Василь Іванович продав, а ОСОБА_1 купила житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в с. Фиголівка Дворічанського району Харківської області на земельній ділянці колгоспу імені Леніна. Цей будинок з надвірними будівлями належить продавцю колгоспу імені Леніна на підставі реєстраційного свідоцтва на дім, виданого Куп`янським бюро технічної інвентаризації 28 січня 1992 року і зареєстрованого в реєстрову книгу № 3 Р 76.

Відповідно до виписки із рішення загальноколгоспних зборів колгоспу імені Леніна Дворічанського району Харківської області збори вирішили продати колгоспний будинок на вул. Миру ОСОБА_1 за 40 % його кошторисної вартості.

Згідно з технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленим 26 березня 2021 року комунальним підприємством «Дворічанське бюро технічної інвентаризації», житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , складається з: А, а, а1, а2, а3, а4 - житловий будинок з прибудовами, Б, Е - сараї, К - гараж, Г - погріб, Й - вбиральня, З - літній душ, Д, Ж, Л, М - навіси, №№ 1-5 - огорожа, №№ 6, 7 - споруди.

Відповідно до довідки № 51 від 08 червня 2021 року, наданої ПСП «Україна», з листопада 1930 року до січня 1970 року існувало два колгоспи: колгосп імені Леніна і «Зоря комунізму», які в січні 1970 року були об`єднані в один колгосп імені Леніна (протокол № 2 від 15 січня 1970 року). З 24 липня 1992 року колгосп імені Леніна реформовано в КСП «Україна» (протокол № 9 від 24 липня 1992 року). З 19 січня 2000 року КСП «Україна» реорганізувалося в ПСП «Україна» (протокол № 4 від 19 січня 2000 року).

Згідно з випискою із погосподарської книги № 3 с. Фиголівка Куп`янського району Харківської області № 16-20/75 від 13 серпня 2021 року, наданою Дворічанською селищною радою Куп`янського району Харківської області, головою домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з обліковою карткою об`єкта по господарського обліку на 2021-2025 роки є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 61083086 від 22 жовтня 2021 року ОСОБА_1 відмовлено у державній реєстрації права приватної форми власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку із наявними суперечностями між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Згідно з звітом про оцінку майна від 17 червня 2021 року, вартість житлового будинку з надвірними будівлями, загальною площею 130,9 кв.м., житлова площа 73,8 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , становить 119679 (сто дев`ятнадцять тисяч шістсот сімдесят дев`ять) гривень без урахування ПДВ.

Частина 1 ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод.

Згідно з ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

При розв`язанні вказаного спору, враховуючи, що спірні цивільні правовідносини, пов`язані з набуттям права власності на житловий будинок, виникли до 1 січня 2004 року, згідно з вимогами Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, суд застосовує норми ЦК України від 18.07.1963 року.

Згідно з ч. 1 ст. 86 ЦК України (в редакції 1963 р.), право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Однією із форм власності - є приватна (ч. 4 ст. 86 ЦК).

Відповідно до ч. 6 цієї ж статті, відносини власності регулюються Законом України «Про власність», цим Кодексом, іншими законодавчими актами.

Згідно з ст. 12 Закону України «Про власність» однією з підстав виникнення права приватної власності є укладення угод, не заборонених законом (в цьому випадку договору купівлі-продажу житлового будинку між ОСОБА_1 і колгоспом імені Леніна ). На підставі ч. 1 ст. 13 цього ж Закону, одним із об`єктів приватної власності є житловий будинок.

Таким чином, належність ОСОБА_1 на праві приватної власності житлового будинку, розташованого за вищевказаною адресою, підтверджується договором від 22 лютого 1992 року, технічним паспортом на житловий будинок з надвірними будівлями від 26 березня 2021 року та випискою із погосподарської книги № 3 с. Фиголівка Куп`янського району Харківської області від 13 серпня 2021 року.

Згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, яким в цьому випадку є договір купівлі-продажу.

За положеннями ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_1 правомірно, на законних підставах набула право власності на зазначене вище нерухоме майно, однак зареєструвати своє право в Єдиному державному реєстрі прав власності на нерухоме майно та отримати Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на своє ім`я позивачка не може через відсутність правовстановлюючих документів, суд вважає захистити право позивачки, яке не визнається іншою особою (про що свідчить відмова державного реєстратора у державній реєстрації прав та їх обтяжень) шляхом визнання за нею права власності на спірне домоволодіння.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 15 ЦК України також передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України.

У вказаній нормі визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права.

Враховуючи викладене і відсутність іншого способу відновлення порушеного права, позивачка обґрунтовано звернулася з позовом до суду за захистом порушеного права шляхом визнання за нею права власності на домоволодіння в судовому порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справ керується принципом верховенства права.

Згідно з ч. ч. 1 - 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони справи як на підставу своїх вимог, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів окремо кожного, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 41, 55, 64, 129 Конституції України, ст. 2, 4, 5, 10, 11, 12, 13, 81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, п. 15.5) розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на домоволодіння, яке складається з житлового будинку разом з надвірними будівлями та розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з технічним паспортом комунального підприємства «Дворічанське бюро технічної інвентаризації» від 26 березня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Дворічанський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 12 листопада 2021 року.

Суддя Ю. М. Гніздилов