Єдиний унікальний номер 722/269/21
Номер провадження 2/722/153/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року Сокирянський районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого судді Унгуряна С.В.

секретаря судових засідань Ткач Н.П.

з участю:

представника позивачки Кравчука Д.В.

та представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Сокиряни в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, скасування запису про державну реєстрацію права власності та припинення права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Кравчук Д.В., діючи в інтересах ОСОБА_3 , звернувся в суд із вказаним вище позовом.

Посилався на те, що 01.08.2018 року приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Банковською О.Ю. Кишці М.В., правонаступником якого є відповідач ОСОБА_4 , було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно якого ОСОБА_4 успадкував житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 .

Вказаний будинок належав ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та був батьком позивача та покійного ОСОБА_6

ОСОБА_5 за життя склав заповіт, посвідчений 11.07.2003 року секретарем Корманської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області за №32.

За вказаним заповітом ОСОБА_5 зробив розпорядження, що його земельну частку (пай) та майновий пай, який розташований на землях Корманської сільської ради, на що він за законом матиме право і що на день смерті буду належати йому, заповів ОСОБА_6

27.03.2012 року за заявою спадкоємця за заповітом ОСОБА_6 приватним нотаріусом Сокирянського нотаріального округу Банковською О.Ю. заведено спадкову справу №8/2012 щодо майна померлого ОСОБА_5 .

20.04.2012 року ОСОБА_3 , як спадкоємець першої черги за законом, також звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті батька.

Листом приватного нотаріуса Банковської О.Ю. від 19.05.2017 року ОСОБА_6 було повідомлено, що спірний житловий будинок не охоплений змістом заповіту, який склав покійний ОСОБА_5 , а тому позивач ОСОБА_3 та ОСОБА_6 мають право на Ѕ частини вказаного будинку.

Не погоджуючись з роз`ясненнями нотаріуса, ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом про тлумачення заповіту.

Рішенням Сокирянського районного суду від 14.06.2018 року позов ОСОБА_6 , правонаступником якого після смерті став ОСОБА_4 , задоволено та розтлумачено заповіт покійного ОСОБА_5 таким чином, що все належне йому на день смерті майно, включаючи спірний будинок він заповів ОСОБА_6 .

Постановою апеляційного суду Чернівецької області від 18.10.2018 року рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області скасовано, в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Таким чином, ОСОБА_3 , як спадкоємець першої черги за законом, має право на частину спадкового майна покійного ОСОБА_5 , тобто на Ѕ спірного будинку.

Проте, 01.08.2018 року приватним нотаріусом Банковською О.Ю., на підставі рішення Сокирянського районного суду від 14.06.2018 року, ОСОБА_4 було видано свідоцтво на право на спадщину на увесь житловий будинок по АДРЕСА_1 , що позбавило ОСОБА_3 отримати свідоцтво на право на спадщину на 1/2 спірного будинку.

Представник позивача вважає, що оскільки свідоцтво про право на спадщину від 01.08.2018 року порушує права ОСОБА_3 , відповідно до ст.1301 ЦК України його слід визнати недійсним, скасувавши відповідний запис №27296241 про реєстрацію права власності відповідача на спірний будинок.

Ухвалою від 04.03.2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та надано учасникам строк для подання до суду заяв по суті.

Ухвалою суду від 29.03.2021 року задоволено клопотання представника позивача адвоката Кравчука Д.В. про забезпечення позову та накладено арешт на нерухоме майно, що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , а саме житловий будинок загальною площею 74,05 кв.м., житловою площею 48,2 кв.м.; літ. Б - літня кухня; літ. В - сарай; №1 - хвіртка; №2 - ворота; №3 - огорожа, які розташовані в АДРЕСА_1 .

Представник позивача адвокат Кравчук Д.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, вказаних в позові.

Окрім цього представник позивача також зазначив, що в позасудовому порядку вирішити вказаний спір, шляхом внесення відповідних нотаріальних змін у свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_4 не представилось можливим, у зв`язку із запереченнями останнього.

Представник відповідача адвокат Гінгуляк О.М. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, зазначивши, що приватним нотаріусом Банковською О.Ю. було видано свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_4 на підставі рішення Сокирянського районного суду від 14.06.2018 року, яке мало відповідну відмітку про набрання ним законної сили.

Окрім того, представник відповідача стверджував, що такий спосіб захисту, як визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину в Цивільному кодексі України відсутній, оскільки свідоцтво само по собі не є правочином.

Представник відповідача також підтвердив заперечення ОСОБА_4 щодо вирішення даного спору в позасудовому порядку.

Заслухавши думку учасників судового процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті суд вважає, що позов адвоката Кравчука Д.В., поданий в інтересах ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

З копій свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 29.12.1966 року та серії НОМЕР_2 від 29.12.1966 року судом встановлено, що батьками ОСОБА_6 та ОСОБА_3 були ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , жителі с.Кормань Сокирянського району Чернівецької області.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 06.03.2012 року ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Кормань Сокирянського району Чернівецької області.

11.07.2003 року ОСОБА_5 склав заповіт, посвідчений секретарем Корманської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області Дикою А.Д., згідно якого останній дав розпорядження: «Мою земельну частку (пай) №0139570 та майновий який розташований на землях Корманської сільської ради на що я за законом матиму право, і що на день смерті буде належати мені заповідаю ОСОБА_6 .

З матеріалів спадкової справи №8/2012, заведеної 27.03.2012 року приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Банковською О.Ю. щодо майна померлого ОСОБА_5 , встановлено, що ОСОБА_6 27.03.2012 року звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, а саме: житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також земельної ділянки (пай), на які спадкодавець залишив заповіт на його ім`я.

20.04.2012 року ОСОБА_3 також звернулася до приватного нотаріуса Банковської О.Ю. з заявою про прийняття спадщини, яка складається з усіх прав та обов`язків, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини.

З листа приватного нотаріуса Банковської О.Ю. на ім`я ОСОБА_6 вбачається, що на його усне звернення щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно - житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , нотаріусом було відмовлено, оскільки складений ОСОБА_5 заповіт не охоплює належний йому будинок.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 виданого 23.10.2017 року, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Шебутинці Сокирянського району Чернівецької області, про що виконавчим комітетом Шебутинецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області зроблено актовий запис про смерть №15.

Рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 14.06.2018 року задоволено позов ОСОБА_4 , який є правонаступником ОСОБА_6 до ОСОБА_3 та розтлумачено заповіт ОСОБА_5 таким чином, що все своє майно, включаючи спірний жилий будинок, він заповів ОСОБА_6 .

На підставі вказаного рішення суду приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Банковською О.Ю. 01.08.2018 року ОСОБА_4 видано свідоцтво №697 про право на спадщину за заповітом на спадкове майно померлого ОСОБА_6 , а саме житловий будинок загальною площею 74,05 кв.м., житловою площею 48,2 кв.м.; літ. Б - літня кухня; літ. В - сарай; №1 - хвіртка; №2 - ворота; №3 - огорожа, які розташовані в АДРЕСА_1 .

Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 01.08.2018 року за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на вказаний вище будинок з господарськими будівлями та спорудами.

Постановою апеляційного суду Чернівецької області від 18.10.2018 року, яка набрала законної сили із врахуванням постанови Верховного Суду від 23.09.2019 року, рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 14.06.2018 року скасовано. В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про тлумачення заповіту відмовлено.

Відповідно, ОСОБА_3 є спадкоємцем частини майна покійного батька ОСОБА_5 , а саме житлового будинку розташованого в АДРЕСА_1 за законом.

Отже, видане приватним нотаріусом Банковською О.Ю. свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_4 на увесь житловий будинок розташований в АДРЕСА_1 , порушує право позивача ОСОБА_3 на успадкування 1/2 частини вказаного будинку за законом.

За нормами цивільного законодавства України, свідоцтво про право на спадщину - це правовстановлюючий документ, що посвідчує виникнення у спадкоємця права власності на спадкове майно. Видачею свідоцтва про право на спадщину завершується процес оформлення спадкових прав.

Як зазначено у ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняли кілька спадкоємців, то свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Водночас відсутність такого свідоцтва не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Верховний Суд у постанові від 15.10.2019 року справа №916/780/18 зазначив, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно лише посвідчує наявність відповідного права і не породжує, не змінює і не припиняє права та обов`язки, тобто не є правочином. Однак свідоцтво видається на підтвердження існування права, яке виникло внаслідок певного правочину, і такий посвідчуваний документ є чинним, якщо є дійсною правова підстава його видачі.

Верховний Суд України в пункті 27 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 вказав, що у законі міститься відкритий перелік підстав для визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним. Основною підставою визначено те, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Разом з цим, відповідно до ч.2 ст.1300 ЦК України на вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину.

Зміни до свідоцтва про право на спадщину вносяться без визнання попереднього свідоцтва про право на спадщину недійсним. У такому випадку нотаріус повинен вилучити у спадкоємців раніше видані свідоцтва та замість них видати нові, з актуальною інформацією.

При цьому, слід враховувати також правову позицію Верховного Суду, який в постанові від 13.11.2019 року (справа №758/5329/15, провадження №61-18376св18) відзначив, що передбачений ст.1300 ЦК України порядок внесення змін до свідоцтва про право на спадщину є самостійним способом захисту прав спадкоємців. У разі настання підстав для внесення змін до свідоцтва про право на спадщину законом не обумовлюється, що зміни до нього повинні вноситись внаслідок визнання попереднього свідоцтва недійсним.

Внесення змін до свідоцтва про право на спадщину в судовому порядку може мати місце у разі, коли відсутня згода спадкоємців на внесення змін до свідоцтва, а також існують інші обставини, що позбавляють можливості внести такі зміни в нотаріальному порядку.

Як встановлено судом та не заперечується представниками сторін, в позасудовому порядку вирішити даний спір шляхом внесення відповідних змін у свідоцтво про право на спадщину №697, видане приватним нотаріусом Банковською О.Ю., не представилось можливим, у зв`язку із незгодою відповідача ОСОБА_4 .

Тому, суд вважає, що звернення ОСОБА_3 до суду із даним позовом про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, з огляду на норму ст.1301 ЦК України, є одним з належних способів захисту її порушеного права, оскільки сприятиме поновленню її спадкових прав на успадкування Ѕ спірного будинку.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-1316/2227/11 (провадження № 61-12290св18) у статті 1301 ЦК України, як підставу визнання свідоцтва недійсним, прямо вказано лише відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Разом з цим, це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, що давали б їй підстави набути право на спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване. Іншими підставами визнання свідоцтва недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини тощо.

Суд касаційної інстанції також зазначив, що згідно з частиною першою статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття, спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших заінтересованих осіб є самостійною підставою для визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним (постанова від 11.12.2019 року у справі №414/811/17).

Оскільки під час розгляду справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про тлумачення заповіту судом апеляційної інстанції, з рішенням якого погодився Верховний Суд, встановлено, що складений покійним ОСОБА_5 заповіт не охопив належний йому житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , відповідно він і не увійшов в повному обсязі в спадкову масу, яку успадкував покійний батько відповідача ОСОБА_6 .

З наведених вище підстав судом апеляційної інстанції скасовано рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 14.06.2018 року, яке і було правовою підставою для видачі приватним нотаріусом Банковською О.Ю. оскаржуваного свідоцтва про право на спадщину.

Таким чином, позивач ОСОБА_3 , в силу ст.1261 ЦК України, є спадкоємцем першої черги частини майна ОСОБА_5 неохопленої заповітом, а саме Ѕ частини житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 .

Оскільки свідоцтво про право на спадщину, видане приватним нотаріусом Банковською О.Ю., порушує права позивача ОСОБА_3 , а правова підстава для його видачі скасована, відповідно вказане свідоцтво слід визнати недійсним.

Однак, враховуючи те, що покійний ОСОБА_6 також в силу ст.1261 ЦК України був спадкоємцем майна померлого ОСОБА_5 за законом, як спадкоємець першої черги, та має право на спадщину 1/2 частини будинку, суд вважає, що видане приватним нотаріусом Банковською О.Ю. свідоцтво №697 про право на спадщину слід визнати недійсним частково, а саме в частині 1/2 спадкового майна.

Згідно ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-ІV у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, держаний реєстратор проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Оскільки судом прийнято рішення про визнання недійсним свідоцтва №697 про право на спадщину в частині 1/2 спадкового майна, що було підставою для здійснення відповідної державної реєстрації права власності відповідача ОСОБА_4 , суд вважає за необхідне скасувати запис про право власності №27296241, внесений 01.08.2018 року державним реєстратором - приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області Банковською О.Ю. до державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером 240, з одночасним припиненням права власності ОСОБА_4 на 1/2 частини спадкового майна, а саме житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1223, 1261, 1296, 1300, 1301 ЦК України, пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, ст.ст.4-6, 13, 48, 51, 76-81, 83, 141, 158, 175, 258-259, 268, 273, 280-284, 354-356 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, скасування запису про державну реєстрацію права власності та припинення права власності- задовольнити частково.

Визнатичастково недійсним, а саме щодо 1/2 частини спадкового майна, свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 01.08.2018 року приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області Банковською Оленою Юріївною та зареєстроване в реєстрі за №697 (спадкова справа №34/2017), яким посвідчено право ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за заповітом на спадкове майно після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , яке складається із цілого житлового будинку АДРЕСА_1 .

Скасувати запис про право власності №27296241, внесений 01.08.2018 року державним реєстратором - приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області Банковською Оленою Юріївною до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об?єкта нерухомого майна за реєстраційним №240.

Припинити право власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 1/2 частину спадкового майна, яке складається із цілого житлового будинку АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_3 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя с.Кормань Дністровського району Чернівецької області, РНОКПП НОМЕР_5 на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки с.Вітрянка Дністровського району Чернівецької області, РНОКПП НОМЕР_6 ,судовий збір в розмірі 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Сокирянський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В.Унгурян

Повне судове рішення складено 15.11.2021 року