Номер провадження: 22-ц/813/8719/21
Номер справи місцевого суду: 947/4262/21
Головуючий у першій інстанції Салтан Л. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2021 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Князюка О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину, на рішенняКиївського районного суду м. Одеси, постановлене під головуванням судді Салтан Л.В. 29 квітня 2021 року у м. Одеса,-

встановила:

У березні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на повнолітнього сина, який продовжує навчання, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 85158 грн. 00 коп.

В обґрунтування позовної заяви ОСОБА_2 посилається на те, що сторони перебували у шлюбі, від якого у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка зазначає, що відповідач ухиляється від покладення на нього обов`язку приймати участь у додаткових витратах на утримання сина, відповідно до ст. 185 СК України.

Так, позивачка зазначає, що син ОСОБА_3 навчається в Одеському національному морському університеті.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2020 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на повнолітнього сина, що продовжує навчання, з 22 жовтня 2020 року до досягнення ним 23 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не більше ніж період навчання, у розмірі 1/8 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на працездатну особу.

У зв`язку з тим, що відповідач участі у додаткових витратах на утримання сина не приймає, позивачка звернулася до суду із відповідною позовною заявою, які були понесені нею на утримання їх дітей.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 29 квітня 2021 року позовну заяву ОСОБА_2 було задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 33 053 (тридцять три тисячі п`ятдесят три) грн. 50 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Так, на думку апелянта, судом першої інстанції не було враховано, що у випадку, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням до досягнення нею 23 років, правила статті 185 СК України не застосовуються, а зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Крім того, позивачем не було надано належних та допустимих доказів здійснення нею додаткових витрат на саме, зокрема, витрат на спортивні заняття, придбання фірмового одягу тощо, враховуючи, що на утримання повнолітнього сина сторін з відповідача стягуються аліменти за рішенням суду.

Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Ухвалюючи судове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що витрати, понесені позивачем на утримання повнолітнього сина, є додатковими витратами відповідно до вимог т. 185 СК України.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відділом реєстрації актів громадянського стану по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області у 1996 році було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В період даного шлюбу народились діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Подружні стосунки між сторонами не склались, в результаті чого рішенням Київського районного суду м. Одеси від 01 березня 2016 року, справа № 520/12913/15-ц, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10 червня 2016 року, справа № 520/5572/16-ц, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на малолітніх дітей у розмірі 1/2 частки заробітку (доходу) щомісячно до досягнення їх повноліття.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2019 року, справа №947/30146/20, було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на повнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що продовжує навчання, з 22 жовтня 2020р. до досягнення ним 23 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не більше ніж період навчання, у розмірі 1/8 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на працездатну особу.

На момент розгляду даної справи, ОСОБА_3 , досяг повноліття та є студентом 1 курсу денної форми навчання в Одеському Національному Морському Університеті. Строк закінчення навчання - 30 червня 2024 року.

Згідно з договором про надання освітніх послуг № 617-25-20 від 17 вересня 2020 року, розмір плати за навчання по навчальних роках становить: 1 курс -29700 грн.; 2 курс - 30900 грн.; 3 курс - 35000 грн.; 4 курс - 38400 грн.

Як зазначає у позові ОСОБА_2 , загальна вартість понесених витрат на сина склала: 29 999 грн. 00 коп. - оплата за перший рік навчання; придбана формений одяг - 2700 грн. 00 коп.; оплата за спортивно-оздоровчі послуги - 5990 грн. 00 коп.; придбані для навчання комп`ютерна техніка - 27418 грн. 00 коп., що загалом склало 66 107 грн. 00 коп. Позивач зазначала, що відповідач ухиляється від покладення на нього обов`язку приймати участь у вищезазначених додаткових витратах на утримання сина, обґрунтовуючи свої вимоги положеннями статті 185 СК України.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Разом з тим, статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання).

Саме такі висновки щодо застосування статті 185 СК України висловлені в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року № 6-1296цс15.

Таким чином, колегія суддів доходить до висновку, що, стягуючи з ОСОБА_1 на користь позивача додаткові витрати на дитину у вигляді оплати за першій рік навчання, суд першої інстанції не врахував, що додаткові витрати?були викликані не особливими обставинами у вигляді розвитку здібностей дитини в розумінні статті 185 СК України, а у зв`язку з бажанням сина ОСОБА_3 продовжити навчання у в Одеському Національному Морському Університеті.

Вказане є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Що стосується вимог позову про відшкодування ОСОБА_2 вартості наступних понесених витрат на сина: придбання форменого одягу у сумі 2700 грн. 00 коп.; оплати за спортивно-оздоровчі послуги у сумі 5990 грн. 00 коп.; придбання для навчання комп`ютерної техніки у сумі 27418 грн. 00 коп., то колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Колегія суддів зауважує, що копії чеків, надані на підтвердження вказаних витрат позивачем ОСОБА_2 , не можуть вважатися належними та допустимими доказами у справі, оскільки вказані чеки не містять відомостей щодо особи, яка здійснила оплату за цими фінансовими документами.

Таким чином, позивачем не доведено, що заявлені у позові додаткові витрати були оплачені саме ОСОБА_2 на користь сина ОСОБА_3 .

Крім того, суд першої інстанції безпідставно стягнув з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн., не врахувавши, що відповідач є інвалідом ІІ групи, а отже, звільнений від сплати державного мита на підставі п.9 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

При викладених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване судове рішення,не у повному обсязі визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, що, відповідно, призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку із чим рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 квітня 2021 рокупідлягає скасуванню із постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 квітня 2021 року - скасувати.

Постановити нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину - відмовити.

Судові витрати у справі компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2 «г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 12 листопада 2021 року.

Судді Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова

О.В. Князюк

О.М. Таварткіладзе