Справа 675/658/21
№ 2-з/688/8/21
Ухвала

Іменем України

09 серпня 2021 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області

у складі: головуючої судді Цідик А.Ю.,

за участю: секретаря судового засідання Яцишиної В.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань у м. Шепетівка заяву представника позивача ОСОБА_3 адвоката Огойка Андрія Анатолійовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення коштів,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт, в межах ціни позову, на грошові кошти, що належать ОСОБА_4 і знаходяться на банківському рахунку, відкритому в AT «Райффайзен Банк Аваль»; на грошові кошти, що належать ОСОБА_5 і знаходяться на будь-яких рахунках відкритих в банківських та інших фінансових установах, які можуть бути виявлені в процесі виконання ухвали суду; на земельні ділянки, які належать ОСОБА_4 на території Клубівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області: площею 1,9736 га, кадастровий номер :04:026:0343; площею 1,9736 га, кадастровий номер :04:026:0342; площею 2 га, кадастровий номер :04:017:0451; на нерухоме майно, належне ОСОБА_5 : 1/2 земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0626 га, кадастровий номер :01:004:0015; Ѕ житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 , загальною площею 233 кв.м.; Ѕ земельної ділянки, що розташована в АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1 га, кадастровий номер :01:004:0063; 1/2 земельної ділянки, що розташована в м. Ізяслав, загальною площею 0,006 га, кадастровий номер :01:004:0062; нежитлове приміщення №1, що знаходиться в АДРЕСА_2 , загальною площею 155,7 кв.м.; 1/2 земельної ділянки, що розташована в АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1 га, кадастровий номер :01:004:0044; земельну ділянку, що розташована на території Топорівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької обл., кадастровий номер :03:008:1007; квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_3 , загальною площею 27,7 кв.м.; нежитлове приміщення, магазин, що знаходиться в АДРЕСА_4 , загальною площею 94,6 кв.м.

Заяву мотивував тим, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 розглядається спір про поділ майна, що може в подальшому унеможливити стягнення коштів за позовом у даній справі. При цьому, виходячи зі змісту судових рішень у справі № 675/347/18, сторони відчужували належне їм майно, місцезнаходження частини майна невідоме, що свідчить про загрозу подальшого відчуження майна відповідачами третім особам з метою ухилення від виконання рішення у даній справі.

Оскільки предметом позову є стягнення грошових коштів, відповідачі можуть вчиняти дії, які спрямовані на зменшення доходів, за рахунок яких можливе задоволення вимог позивача, сторони ухиляються від виконання своїх зобов`язань. Позивач вважає, що в даному випадку належним заходом забезпечення позову є накладення арешту в межах ціни позову на грошові кошти, що належать відповідачам, та накладення арешту на належне відповідачам майно.

У судовому засіданні представник заявника заяву підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у ній.

Представник відповідача ОСОБА_5 заперечував проти задоволення заяви, посилаючись на відсутність обґрунтованих припущень вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду. Так, ОСОБА_5 є фізичною особою підприємцем та накладення арешту на її рахунки призведе до припинення її діяльності. ОСОБА_4 припинив підприємницьку діяльність та його банківський рахунок, який зазначений заявником у заяві, закритий. В межах виконавчого провадження з виконання рішення суду про поділ майна подружжя накладено арешт на майно ОСОБА_4 . Вартість майна на яке просять накласти арешт позивачем не визначалася та перевищує ціну позову, оскільки ринкова вартість лише приміщення магазину площею 155 кв.м в 2019 році перевищила 1 200 000 грн.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали заяви, суд дійшов висновку, що заява задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст. 149 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належить відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Як передбачає ч. 3 ст. 150 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Відтак, при обранні заходів забезпечення позову суд повинен також враховувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідача.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Матеріали справи не містять доказів того, що заявник просить накласти арешт на банківські рахунки відповідачів саме в межах ціни позову. Накладення арешту на всі рахунки відповідача обмежують його право користуватися коштами, які не стосуються предмету пред`явленого позову та можуть призвести до блокування роботи фізичної особи-підприємця.

Заявником не надано будь-яких доказів вартості майна з метою оцінки співмірності заявленого забезпечення із позовними вимогами та не спростовані доводи представника відповідача про те, що вартість майна, яке є предметом забезпечення позову перевищує ціну позову. Відсутність зазначених відомостей при вирішенні питання про забезпечення позову, на переконання суду, може призвести до невиправданого обмеження особистих майнових прав відповідачів.

В заяві про забезпечення позову представник заявника вказав лише про потенційну можливість ухилення відповідачів від виконання судового рішення. Не наведено у заяві і фактів, які б давали підстави стверджувати про можливі недобросовісні дії з боку відповідачів або вжиті ними заходи, які спрямовані на ухилення від виконання зобов`язання.

Отже, заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих припущень про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Таким чином, заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що існує реальна загроза утруднення чи неможливості виконання рішення суду в разі задоволення позову; що запропоновані заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позивачем вимогами, а також те, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

За таких обставин, заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суддя

постановив:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_3 адвоката Огойка Андрія Анатолійовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення коштів відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду або через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 10 серпня 2021 року.

Суддя А.Ю. Цідик