Справа № 444/1064/21 Головуючий у 1 інстанції: Олещук М.М.
Провадження № 22-ц/811/3227/21 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Копняк С.М.,

суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в письмовому провадженні, в приміщенні Львівського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 03 серпня 2021 року, постановлене в складі головуючого судді Олещук М.М., у справі за позовом Акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг,

В С Т А Н О В И В:

в квітні 2021 року позивач Акціонерне товариство "УНІВЕРСАЛ БАНК" звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг "Monobanc" від 19 червня 2018 року. Просив позов задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання банківських послуг Monobank від 19 червня 2018 року у розмірі 36 251 грн 70 коп. станом на 22 грудня 2020 року, в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 31 902,00 грн.; заборгованість за пенею та комісією 4 349 грн 24 коп.; судові витрати у розмірі 2 270,00 грн.

В обґрунтування поданого позову посилається на те, що на підставі укладеного Договору відповідач отримав кредит у розмірі 25 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 . Зазначає, що банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, однак відповідач умов договору не виконав, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість 36 251 грн 70 коп., в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 31 902 грн 46 коп.; заборгованість за пенею та комісією 4 349 грн 24 коп.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 03 серпня 2021 року позов Акціонерного товариства "УНІВЕРСАЛ БАНК" задоволено частково.

Вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "УНІВЕРСАЛ БАНК" заборгованість за договором про надання банківських послуг "Monobanc" від 19 червня 2018 року у розмірі 31 902 гривні 46 копійок.

У стягненні з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "УНІВЕРСАЛ БАНК" заборгованості за пенею та комісією в розмірі 4 349 (чотири тисячі триста сорок дев`ять) гривень 24 копійки - відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі зазначає, що на його думку єдиним доказом існування між сторонами кредитних правовідносин міг бути додаток до договору, в якому повинен був бути зазначений встановлений нібито банком розмір кредитного ліміту, а доказом зміни цього кредитного ліміту до 25 000,00 грн, а в подальшому фактично до 31 902 грн 48 коп. могло бути лише повідомлення Банку про таку зміну. Натомість жодного із вищевказаних документів банком надано не було. Звертає увагу й на те, що не був ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту із кредитним лімітом, представлені банком документи є тотожними тим, з якими він нібито ознайомився, які підтверджують факт існування кредитних правовідносин між сторонами і які слід застосовувати до спірних правовідносин.

Щодо Паспорту споживчого кредиту, зазначає, що такий може вважатись лише інформацією, яка могла бути надана для ознайомлення перед виникнення кредитних правовідносин і була актуальною лише до 01 січня 2019 року, а відтак у суду першої інстанції не було доказів, які б підтверджували які саме відомості із зазначених у Паспорті умов були прийняті саме відповідачем. Як наслідок Паспорт не може вважатись доказом підтвердження погодження відповідачем конкретних умов кредитування, а тому безпідставним є покладення його в основу рішення про стягнення заборгованості.

Просить рішення Жовківського районного суду Львівської області від 03 серпня 2021 року змінити в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "УНІВЕРСАЛ БАНК" заборгованості за договором про надання банківських послуг "Monobanc" від 19 червня 2018 року у розмірі 31 902 грн 46 коп., та в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Банку сплаченого при поданні позову до суду судового збору в розмірі 1 997 грн 60 коп. Відмовити у стягненні з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "УНІВЕРСАЛ БАНК" заборгованості за договором про надання банківських послуг "Monobanc" від 19 червня 2018 року у розмірі 31 902 грн 46 коп. та стягненні судових витрат. В решті рішення суду залишити без змін.

Таким чином, відповідачем в апеляційному порядку оскаржується рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовної вимоги про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг "Monobanc" від 19 червня 2018 року в розмірі 31 902 грн 46 коп., тому колегія суддів за приписами статті 367 ЦПК України законність оскаржуваного рішення суду в іншій частині не перевіряє.

19 жовтня 2021 року від АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено, що банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, а відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору (не сплатив щомісячні мінімальні платежі), що має відображення у Розрахунку заборгованості за Договором, внаслідок чого утворилась заборгованість. Відтак, присутні правові підстави для стягнення заборгованості з боржника відповідно до Анкети заяви до договору надання банківських послуг, Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК", Тарифів за карткою "Monobanc".

Просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 03 серпня 2021 року без задоволення.

У відповідності до приписів частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає в повній мірі.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про часткове задоволення позовних вимог АТ «Універсал Банк», суд першої інстанції врахував порушення відповідачем ОСОБА_1 умов кредитного договору, відтак задовольнив вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 31 902 грн 46 коп.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення колегія суддів виходить з такого.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 ЦК України).

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Положеннями статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець, у даному випадку АТ «Універсал Банк».

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома.

Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частин сьомої, дванадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.

У постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18-ц (провадження № 61-9618св19) висловлено таку позицію: «Виписка за картковим рахунком, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами».

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона, а не суд, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено та визнано доведеним судом першої інстанції, 19 червня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 19 червня 2018 року. Підписавши Анкету - заяву до Договору про надання банківських послуг, відповідач погодився з тим, що ця анкета - заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладення якого він підтверджує і зобов`язується виконувати його умови. Для нього згенерована ключова пара з особистим ключем, яка використовувалася для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку (електронний сервіс банку для надання банківських послуг клієнту), з метою засвідчення його дій згідно з договором про надання банківських послуг.

Разом з тим, встановлено й те, що ОСОБА_1 отримав картку із строком дії 06/24 та йому відкрито рахунок у банку. Відповідно до довідки про розмір встановленого кредитного ліміту, відповідачу встановлено 19 червня 2018 року суму кредитного ліміту 15 000,00 грн., 26 червня 2018 року 25 000,00 грн. Останній не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом. З дослідженого розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що відповідач має заборгованість, яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 31 902 грн 46 коп., що стверджується відповідним розрахунком заборгованості за договором, укладеним між Універсал Банк та клієнтом ОСОБА_1 .

Відповідачем в свою чергу не спростовано належним чином викладені банком доводи по суті заявлених у цій справі вимог про стягнення заборгованості за кредитом.

А відтак, з врахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Універсал Банк» не повернуті, позивач вправі вимагати від боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, у даному випадку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) та правомірно задовольнив позовну вимогу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в розмірі 31 902 грн 46 коп.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Підстави для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, відсутні. Тому оскаржуване рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки, колегія суддів прийшла до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 141 ЦПК України підстав вирішення питання нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відсутні.

Відповідно до частини п`ятої статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст даного судового рішення складено 04 листопада 2021 року.

Керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 382 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 03 серпня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 04 листопада 2021 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич