П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2021 року м. Київ

Справа № 22-12765 Головуючий у 1-й інстанції: Яровенко Н. О. Унікальний № 755/2369/19 Доповідач - Пікуль А. А.

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуль А. А.

суддів Ратнікової В. М.

Невідомої Т. О.

розглянувши в порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 10 травня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

у с т а н о в и в :

У лютому 2019 року представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 43 983 грн 53 коп. за кредитним договором № б/н від 19 березня 2014 року та судові витрати у розмірі 1 921 грн (а.с. 2-4).

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг у зв`язку із чим підписав заяву № б/н від 19 березня 2014 року, згідно якої одержав кредит у розмірі 17 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3., п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Посилаючись на те, що позивач зі свого боку у повному обсязі виконав свої зобов`язання, однак, відповідач порушив умови договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків, позивач просить суд стягнути з відповідача наявну суму заборгованості за договором.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 10 травня 2019 року позов АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість в сумі 43 983 грн 53 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» судовий збір в розмірі 1 921 грн.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить скасувати рішення суду, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову (а.с. 52-55).

В порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

За правилами ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 10 травня 2019 року розглядається апеляційним судом у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А. А., з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія доходить висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

При розгляді справи в суді першої інстанції встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг у зв`язку із чим підписав Анкету-заяву б/н від 19 березня 2014 року, згідно якої одержав кредит у розмірі 17 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У відповідності до п. 2.1.1.5.7. договору, власник зобов`язаний стежити за витратою коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5. договору, відповідач зобов`язався погашати заборгованість по кредиту, відсотки за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно п. 2.1.1.12.2 договору, за користування кредитом протягом пільгового періоду клієнт сплачує банку відсотки в розмірі 0,01% від суми операцій за рахунок кредиту. В разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку відсотки в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування. Сплату відсотків за користування кредитом клієнт здійснює шляхом надання доручення банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих відсотків (договірне списання). В разі, якщо в дату нарахування відсотків згідно цих умов, клієнт використав всю суму кредиту, сторони узгодили про збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов`язань за кредитом, що мала місце на дату нарахування відсотків. Згідно ст. 212 ЦК України, в разі, якщо будь-яка прострочена заборгованість за Кредитом є більшою ніж 90 днів - починаючи з 91-го дня вся (загальна) заборгованість за Кредитом є простроченою.

Згідно п. 2.1.1.12.6 договору, на боргові зобов`язання за кредитом і овердрафтом Банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік.

Відповідно до п. 2.1.1.12.2.1 договору, у разі виникнення прострочених зобов`язань за Кредитом, клієнт сплачує Банку відсотки у подвійному розмірі від зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування.

Як визначено у п. 2.1.1.12.2.2 договору, у разі виникнення прострочених зобов`язань із терміном прострочки понад 90 днів, клієнт сплачує Банку пеню в розмірах, визначених в тарифах, що діють на дату нарахування.

Згідно п. 2.1.1.12.6.1. договору, у разі виникнення прострочених зобов`язань за борговими зобов`язаннями на суму від 100 грн клієнт сплачує Банку пеню відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів за кредитом.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6. договору, при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим Договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн (в еквіваленті 500 грн за кредитними картками, відкритим у валюті USD) + 5% від суми позики. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Проте, відповідач грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, своєчасно банку не повертав, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, чим порушив умови договору.

Задовольняючи позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» районний суд виходив того, що наявність вищевказаної заборгованості відповідача перед позивачем підтверджується наявним в матеріалах справи та перевіреним судом розрахунком. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України, на підтвердження сплати боргу за договором відповідач не надав.

При перевірці указаних висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги апеляційний суд виходить з наступного.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, є доведеними.

Висновки суду щодо наявності підстав для задоволення позову АТ КБ «Приватбанк» відповідають обставинам справи.

Всі висновки суду першої інстанції, мотиви, з яких суд вважав встановленою наявність правових підстав для задоволення позову АТ КБ «Приватбанк», нормативно-правові акти, якими керувався суд при ухваленні рішення, повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення (а.с. 47).

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з вимогами ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Звертаючись до суду з даним позовом, АТ КБ «Приватбанк» посилався на те, що відповідно до укладеного з відповідачем договору б/н 19 березня 2014 року, ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на карткових рахунок.

На підтвердження умов договору банк надав суду розрахунок заборгованості за кредитним договором ОСОБА_1 станом на 28 грудня 2018 року, копію анкети-заяви ОСОБА_1 від 19 березня 2014 року, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», витяг з «Умов та Правил надання банківських послуг».

Згідно з відомостями наявної в розпорядженні суду анкети-заяви ОСОБА_1 від 19 березня 2014 року, останній ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами ПриватБанку та виявив бажання оформити на своє ім`я зарплатний пакет, разом з оформленням якого ОСОБА_1 була видана кредитна картка та ним було постановлено відмітку про отримання ним пам`ятки клієнта, що містить, у тому числі, Тарифи та основні умови обслуговування та кредитування та ознайомлення з її змістом під підпис (а.с.9).

Тому доводи апеляційної скарги відповідача щодо відсутності підпису в Умовах та правилах надання кредитних послуг не можуть бути прийняті апеляційним судом у якості підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Розрахунок заборгованості за користування кредитом є чітким, повним та розгорнутим по періодам платежів. Даних на його спростування матеріали справи не містять.

Доводи апеляційної скарги про те, що в анкеті-заяві ОСОБА_1 було зазначено, що бажаний кредитний ліміт «0» не можуть слугувати підставою для скасування оскаржуваного рішення з огляду на таке.

Відповідно до п. 2.1.1.2.3 Умов і правил надання банківських послуг після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитну ліміту на кредитну карту. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт.

Згідно з п. 2.1.1.2.4 Умов і правил надання банківських послуг підписання цього договору є прямою та безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Отже зазначення відповідачем у своїй анкеті-заяві від 19 березня 2014 року бажаний кредитний ліміт у розмірі «0» має лише інформаційний характер для банку та не вважається умовою договору.

Інших доводів щодо неправильності оскаржуваного рішення апеляційна скарга не містить.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374-375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 10 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий А. А. Пікуль

Судді В. М. Ратнікова

Т. О. Невідома