Справа № 544/332/19
№ 2/544/3/2021
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06 серпня 2021 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Сайко О. О.,

за участі секретаря Костенко Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пирятин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , що діють у своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Пирятинська міська рада Полтавської області, про встановлення земельного сервітуту на право проходу та проїзду велосипедом по земельній ділянці,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , що діють у своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , звернулися до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Пирятинська міська рада Полтавської області, про встановлення земельного сервітуту на право проходу та проїзду велосипедом по земельній ділянці.

В обґрунтування позовних вимог позивачі вказали, що у відповідності до свідоцтва про право власності на житло від 01 вересня 2016 року №11, виданого Органом приватизації житла виконкому Пирятинської міської ради Полтавської області на підставі розпорядження №11 від 31 серпня 2016 року, вони є співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані у АДРЕСА_1 . Вказане домоволодіння розташоване на земельній ділянці Пирятинської міської ради Полтавської області площею 638 кв.м. Відповідачі є співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1 , з яким межує належне їм домоволодіння. Домоволодіння відповідачів розташоване на земельній ділянці площею 0,0974 га за цільовим призначенням для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд.

З урахуванням місця розташування обох земельних ділянок, доступ до земельної ділянки, на якій розташоване належне позивачам домоволодіння, з дороги загального користування можливий виключно через належну відповідачам земельну ділянку.

Проте відповідачі, за виключенням відповідача ОСОБА_6 , дозволяють позивачам лише проходити до належного їм домоволодіння, а у проїзді через земельну ділянку відповідачів останні чинять перешкоди.

Проте використання належного позивачам житлового будинку та його обслуговування неможливо без проїзду через земельну ділянку відповідачів, оскільки будинок має лише пічне опалення та має каналізацією у вигляді стаціонарної вигрібної ями, що розташована на території домоволодіння АДРЕСА_1 . Тому, принаймні, для завезення твердого палива необхідний проїзд вантажного автомобіля, а для викачки вигрібної ями - спеціально обладнаного для цього автомобіля. Крім цього, у своїй власності вони також мають легковий автомобіль, який необхідно у темну пору доби зберігати у дворі.

З метою вирішення даної проблеми вони зверталися до відповідачів з пропозицією укласти договір про встановлення земельного сервітуту, надавши їм його у достатній кількості примірників. Проте лише один з співвласників сусіднього з нами домоволодіння ОСОБА_6 погодився на умови, викладені у ньому. Інші співвласники - ОСОБА_4 та ОСОБА_7 відмовилися підписати вказаний договір.

Для вирішення цього питання була створена та працювала комісія Пирятинської міської ради Полтавської області, проте ці заходи також позитивних результатів не дали. З урахуванням вищевикладених обставин вважають, що мають право на встановлення земельного сервітуту у вигляді права проходу та проїзду на велосипеді, легковому автомобілі, на вантажному автомобілі (за виниклої необхідності лише для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд) через земельну ділянку відповідачів. Вищезазначений земельний сервітут, має бути поширений на частину земельної ділянки відповідачів площею 120 кв. м., визначену у плані, що додається. Такий спосіб встановлення земельного сервітуту є найменш обтяжливим для відповідачів, оскільки на даній частині земельної ділянки не розміщені об`єкти нерухомого майна. З урахуванням того, що можливості доступу до земельної ділянки, на якій розташоване належне позивачам домоволодіння, мають постійний характер і не можуть зникнути протягом певного часу, вважають, що земельний сервітут має бути встановлений без визначення строку. Встановлення зазначеного земельного сервітуту не нанесе збитків відповідачам і не є обтяжливими для них, тому позивачі повинні бути звільнені від обов`язку вносити відповідачам плату за встановлення земельного сервітуту.

Просили встановити на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , мешканців АДРЕСА_1 земельний сервітут, який полягає у праві проходу, проїзду на велосипеді, проїзду на легковому автомобілі, проїзду на вантажному автомобілі (за виниклої необхідності лише для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд), щодо частини площею 120 кв.м. зазначеної у плані меж земельного сервітуту у загальній земельній ділянці площею 0,0974 га за цільовим призначенням для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_1 та належить на праві спільної власності ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Ухвалою суду від 31.05.2021 позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , що діють в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , у у частині встановлення на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , мешканців АДРЕСА_1 земельного сервітуту, який полягає у праві проїзду на легковому автомобілі, проїзду на вантажному автомобілі (за винятком необхідності лише для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд) - за заявою позивачів залишено без розгляду.

Представник позивачів у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивачів, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити і вирішити питання судових витрат.

Відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України. Відповідач ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог позивачів в частині встановлення земельного сервітуту на право проходу та проїзду на велосипеді позивачів через належну їй земельну ділянку.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, не з`явився, направив суду заяву про розгляд справи без його участі, при розгляді справи покладається на розсуд суду.

Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 01 вересня 2016 року №11, виданого Органом приватизації житла виконкому Пирятинської міської ради Полтавської області на підставі розпорядження №11 від 31 серпня 2016 року, позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх неповнолітня донька ОСОБА_3 є співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані у АДРЕСА_1 , з розподілом часток власності у співвідношенні по 1/3 кожному (а.с.12,13,14).

Вказане домоволодіння розташоване на земельній ділянці Пирятинської міської ради Полтавської області площею 638 кв.м. (а.с.16).

Відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 є співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1 , з яким межує належне позивачам домоволодіння (а.с.126-130). Домоволодіння відповідачів розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером :50:019:0251 площею 0,0974 га за цільовим призначенням для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд, та належить відповідачам на праві спільної часткової власності ( ОСОБА_6 - 38/100 частин, ОСОБА_4 - 39/100 частин, ОСОБА_5 - 23/100 частин) (а.с.88-89,91-92,131-132).

На даний час доступ до земельної ділянки, на якій розташоване належне позивачам домоволодіння, з дороги загального користування, можливий виключно через належну відповідачам земельну ділянку.

З метою вирішення цього питання позивачі зверталися до відповідачів з пропозицією укласти договір про встановлення земельного сервітуту, проте відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_8 договір підписувати відмовилися (а.с.23-28).

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб.

Згідно п.2 ч.1 ст. 395 ЦК України одним із видів речових прав на чуже майно є право користування (сервітут).

За приписами статті 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій особі, конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Таким чином, сервітут -це право обмеженого користування чужим майном.

Потреба встановлення сервітуту виникає у тих випадках, коли власник майна не може задовольнити свої потреби будь-яким іншим способом.

Отже, підставою встановлення сервітуту є відсутність у будь-якої особи, у тому числі і у власника майна, можливості задовольнити свої потреби іншим способом, як встановлення права користування чужим майном -сервітуту.

Статтею 404 ЦК України,зокрема, визначено правові підстави права користування чужою земельною ділянкою, а саме, право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладення та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця ) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності -від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту.

Спеціальні норми стосовно об`єкта сервітуту, такого як земельна ділянка, викладені у Земельному кодексі України. Згідно із статтею 98 ЗК України право земельного сервітуту полягає в тому, що власник (користувач) однієї земельної ділянки має право на обмежене користування суміжною земельною ділянкою з метою усунення недоліків своєї ділянки.

Статтею 99 ЗК України передбачено види права земельного сервітуту, зокрема як право проходу, право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху та інші земельні сервітути.

Ініціатором встановлення земельного сервітуту може бути власник або користувач земельної ділянки, що потребує використання суміжної (сусідньої) земельної ділянки, щоб усунути недоліки своєї ділянки, обумовлені місцем розташування або природним станом. Він повинен звернутися до власника (користувача) суміжної ділянки за дозволом на обмежене постійне або тимчасове користування цією ділянкою в рамках конкретного земельного сервітуту.

Відповідно до ст. 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Отже, земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Договір про встановлення земельного сервітуту підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Сторонами не було досягнуто згоди про встановлення земельного сервітуту та про його умови, зважаючи на що спір підлягає до розгляду в судовому порядку.

Згідно висновку судової земельно-технічної експертизи №1713 від 29.03.2021, удослідницькій частині висновку на розгляд суду запропоновано один варіант встановлення на частину земельної ділянки по АДРЕСА_1 (кадастровий номер :50:019:0251), що належить відповідачам ( ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 ) земельного сервітуту на право проходу та проїзду на велосипеді на користь позивачів ( ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ), які є власниками домоволодіння по АДРЕСА_1 . (графічна частина - Додаток №3). Площа земельної ділянки для встановлення земельного сервітуту складає 77 кв.м. Ширина земельного сервітуту - 1,50 м.

Встановлення на частину земельної ділянки по АДРЕСА_1 (кадастровий номер :50:019:0251), що належить відповідачам ( ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 ) земельного сервітуту на право проїзду на транспортному засобі та право проїзду на вантажному автомобілі (за виниклої необхідності лише для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ) на користь позивачів ( ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ), які є власниками домоволодіння по АДРЕСА_1 - з технічної точки зору не можливе.

В зв`язку з технічною неможливістю земельного сервітуту на право проїзду на транспортному засобі та право на вантажному автомобілі (за виниклої необхідності лише для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд) через земельну ділянку АДРЕСА_1 - у дослідницькій частині висновку зазначено територію, передбачену для проходу та проїзду до домоволодіння АДРЕСА_1 містобудівною документацією у 2010 році (а.с.216-229).

Враховуюче викладене, суд вважає доцільним встановити земельний сервітут за запропонованим у експертному висновку варіантом (графічна частина - Додаток №3), площа земельної ділянки для встановлення земельного сервітуту складає 77 кв.м, ширина земельного сервітуту - 1,50м, зважаючи на ту обставину, що сторони не заперечували щодо такого варіанту та іншої технічної можливості користуватися належним позивачам житловим будинком та земельною ділянкою, на якій він розташований, у позивачів без встановлення земельного сервітуту немає.

Таким чином, позовні вимоги позивачів про встановлення земельного сервітуту на право проходу та проїзду велосипедом є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі у задоволення позову -на відповідача.

Таким чином, понесені позивачами витрати по сплаті судового збору в сумі в сумі 768,40 грн належить стягнути з відповідачів в рівних частинах, по 256,13 грн з кожного. В рівних частинах також підлягають стягненню на користь позивачів витрати, повязані із залученням експерта в сумі 8172 грн, по 2724 грн з кожного.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Заявлений позивачами розмір витрат на правничу допомогу в сумі 9 000 грн, яка полягала у підготовці адвокатом та складанні позовної заяви та інших процесуальних документів, участь у судових засіданнях, є співрозмірним із складністю справи та наданими послугами адвоката, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт. Надання адвокатом Ковтуном М.В. юридичних послуг при розгляді справи в суді підтверджується, зокрема, договором про надання правової допомоги №34 від 11.05.2019, де визначено розмір гонорару адвоката в розмірі 9000 грн у фіксованому розмірі (а.с.42-44), розрахунком суми витрат на правничу допомогу (а.с.41), квитанцією №07/07 від 07.07.2021 про сплату адвокату гонарару в сумі 9000 грн (а.с.40). Відповідачі клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката не заявляла та не обґрунтувала неспівмірність таких витрат, тому заявлена позивачами сума витрат в розмірі 9000 грн є обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідачів в повному обсязі, по 3000 грн з кожного.

Керуючись ст.ст. 13, 81, 89, 263, 265, 280, 352 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , що діють у своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_3 - задовольнити.

Встановити на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 безстроковий безоплатний земельний сервітут, який полягає у праві проходу, проїзду на велосипеді до належного їм на праві власності домоволодіння по АДРЕСА_1 , через частину земельної ділянки по АДРЕСА_1 (кадастровий номер :50:019:0251), що належить на праві власності ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,відповідно до варіанту, визначеному висновком судової земельно-технічної експертизи №1713 від 29.03.2021(графічна частина - Додаток №3). Площа земельної ділянки для встановлення земельного сервітуту складає 77 кв.м. Ширина земельного сервітуту - 1,50 м.

Стягнути з ОСОБА_4 (мешканки АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_5 (мешканки АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_6 (мешканця АДРЕСА_4 , РНОКПП невідомий) на користь ОСОБА_1 (народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) та ОСОБА_2 (народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768 ( сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп, в рівних частинах, по 256 (двісті п`ятдесят шість) грн 13 коп з кожного відповідача, витрати за проведення експертизи в розмірі 8172 (вісім тисяч сто сімдесят дві) грн, по 2724 ( дві тисячі сімсот двадцять чотири) грн з кожного відповідача, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 (дев`ять тисяч) грн по 3000 (три тисячі) грн. з кожного відповідача.

Рішення суду може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча О.О. Сайко