справа № 369/7562/20 головуючий у суді І інстанції Дубас Т.В.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 листопада 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просив зменшити розмір аліментів, стягнутих за судовим наказом Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 грудня 2019 року у цивільній справі № 369/13865/19 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частки до 1/6 частки усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття; відкликати судовий наказ Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 грудня 2019 року у цивільній справі № 369/13865/19 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 24 жовтня 2019 і до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у сторін є спільна дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до судового наказу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 грудня 2019 року у цивільній справі № 369/13865/19 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 24 жовтня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Про існування вказаного судового наказу позивач дізнався лише 23 квітня 2020 року. У позивача є ще дві доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Визначена раніше судом сума аліментів ставить інших дітей позивача в матеріально гірше становище, що є порушенням їх прав.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 травня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено, що сторони мають від шлюбу доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зміст судового наказу від 13 грудня 2019 року оприлюднений в Єдиному державному реєстрі судових рішень, починаючи з 02 січня 2020 року та по теперішній час. Постанова Верховного Суду від 16 вересня 2020 року, на яку посилається суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, відсутня в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, про що було складено актовий запис № 498 від 20 травня 2010 року (а.с.21).

З відповіді Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в місті Києві та Київській області ОСОБА_2 28 березня 2017 року змінила прізвище на « ОСОБА_2 ».

Судовим наказом Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 грудня 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 24 жовтня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття (https://reyestr.court.gov.ua/Review/86686144).

З довідки Управління державної охорони України про доходи № 121 від 08 травня 2020 року ОСОБА_1 займає посаду віськовослужбовця в Управлінні державної охорони України, загальна сума його доходу з листопада 2019 року по квітень 2020 року становила 172 321 грн. 36 коп., відрахування на аліменти не здійснювалися (а.с.29).

Із супровідного листа Києво-Святошинського районного ВДВС ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) від 21 лютого 2020 року вбачається, що сторонам було направлено для відома та для виконання постанову про відкриття виконавчого провадження від 21 лютого 2020 року, винесену при примусовому виконанні судового наказу № 369/13865/19 від 29 січня 2020 року, що видав Києво-Святошинський районний суд Київської області (а.с.26).

З наданих суду ОСОБА_1 роздруківок з терміналу АТ КБ «Приватбанк» вбачається, що він із серпня 2019 року по квітень 2020 року сплачував ОСОБА_2 на картку аліменти на доньку ОСОБА_4 у розмірі від 2 000 грн. до 2 050 грн. (а.с.27-31).

Зі наданих суду свідоцтв про народження дітей вбачається, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.32-33).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що доказів на підтвердження факту батьківства позивача по відношенню до ОСОБА_4 та стягнення з нього на користь відповідача аліментів, розмір яких він просить зменшити, суду не було надано. Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2017/19, суду не було надано доказів, що з часу, з якого з позивача стягнули аліменти, мали місце обставини зміни його матеріального або сімейного стану, погіршення стану його здоров`я та інші обставини, що з огляду на його середньомісячний дохід, підтверджений довідкою про доходи, погіршили його матеріальний стан і відповідно до ст. 192 СК України давали б право суду зменшити розмір аліментів.

Апеляційний суд по суті погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей.

Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зменшення розміру аліментів ОСОБА_1 пов`язує з тим, що при видачі судового наказу суд не врахував ті обставини, що на його утриманні знаходяться двоє малолітніх дітей.

У той же час, як вірно, зазначив суд першої інстанції, позивач не надав суду судовий наказ, за яким, як він стверджує, з нього було стягнуто аліменти.

Звертаючись до суду з позовом, позивач не звернув увагу на вимоги ст. 170 ЦПК України, відповідно до якої боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. У разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

ОСОБА_1 зазначає, що суд, видаючи судовий наказ не врахував обставини, які існували на час розгляду заяви про видачу судового наказу, а саме наявність на утриманні у позивача дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто, у період, коли судовий наказ ще не набрав законної сили, у позивача народилася донька ОСОБА_6 .

Народження у відповідача іншої доньки через два тижні після видачі судового наказу про стягнення аліментів, а саме 27 грудня 2019 року, не свідчить про наявність у позивача дитини на момент розгляду судом заяви про видачу зазначеного судового наказу. У той же час, видаючи судовий наказ, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. 182 СК України повинен був врахувати наявність у платника аліментів непрацездатної вагітної дружини, у разі, як би йому було відомо про зазначені обставини.

Отже, обставини, на які посилається позивач, а саме наявність в нього іншої дочки від іншого шлюбу та вагітність жінки, з якою він перебуває у фактичних шлюбних відносинах, існували на момент видачі наказу, а, відтак, не можуть бути підставою для зміни розміру аліментів.

За наявності до того підстав зазначені обставини можуть бути враховані судом в межах розгляду заяви платника аліментів про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, тобто, обставинами, які існували на момент розгляду справи, проте, не були відомі суду та особі, яка звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу, чи в силу інших обставин не були повідомлені суду, який розглядав питання про стягнення аліментів.

Доводи апеляційної скарги в частині посилання суду першої інстанції на неіснуючу постанову Верховного Суду № 565/2017/19 від 16 вересня 2020 року, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки допущення судом явної орфографічної помилки, за умови правильного викладення актуальної правової позиції Верховного Суду, не може бути підставою для скасування рішення.

Так, у відповідності до постанови Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Пов`язуючи необхідність зміни розміру аліментів з народженням дитини після їх стягнення, позивач зобов`язаний довести погіршення свого майнового стану у зв`язку з зазначеною обставиною.

З наданої суду довідки про доходи позивача вбачається, що з листопада 2019 року по квітень 2020 року, без урахування податку він отримав дохід в розмірі 169 697 грн. 18 коп., або в середньому 28 282 грн. на місяць.

При цьому, позовна заява не містить доводів на обґрунтування погіршення матеріального становища позивача, що позбавляє його можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, а, відтак, суд першої інстанції обґрунтовано застосував висновок Верховного Суду щодо застосування норм матеріального права, викладений у постанові в справі № 565/2071/19.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з вимогами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.