КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №756/3984/19
Апеляційне провадження №22-ц/824/3941/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2021 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів - Гаращенка Д.Р., Журби С.О., із участю секретаря Ткаченко Ю.М., розглянувши матеріали цивільної справи у місті Києві за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 14 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, стягнення додаткових витрат та за об`єднаним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

22 березня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовом, де просив, з урахуванням уточнення позовних вимог, звільнити його від сплати аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів, починаючи з 08 грудня 2016 року і до досягнення повноліття ОСОБА_3 , але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, яке проводиться на підставі виконавчого листа від 27 квітня 2018 року № 756/15843/16-ц, виданого для виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 06 квітня 2017 року.

Днем звільнення ОСОБА_2 від сплати аліментів, останній просив вважати 25 листопада 2018 року, коли його неповнолітня донька ОСОБА_3 залишилася на його повному утриманні.

Також, ОСОБА_2 просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь додаткові витрати викликані особливими обставинами ( розвитком здібностей дитини ) у розмірі 25 200 грн, судовий збір та 1 000 грн сплачених за надання правової допомоги.

За об`єднаним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів також просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі ј частини з усіх видів заробітку ( доходу ), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.11.2018 року і до повноліття дитини.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що в шлюбі у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З кінця 2016 року відносини між позивачем і відповідачем різко погіршилися, сім`я фактично розпалася. Позивач продовжував надавати відповідачу необхідну допомогу для утримання дітей.

При цьому, ОСОБА_1 подала до Оболонського районного суду м. Києва позовну заяву про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 06 квітня 2017 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів ОСОБА_2 до досягнення ОСОБА_4 повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

24 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві з виконавчим листом з метою примусового стягнення з ОСОБА_2 аліментів.

Окрім того, позивач зазначив, що з 25 листопада 2018 року вони з відповідачкою проживають окремо.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 30 листопада 2018 року шлюб між позивачем і відповідачкою розірвано.

На початку грудня 2018 року між позивачем і відповідачем була досягнута усна домовленість про те, що позивач повністю утримує доньку ОСОБА_5 , яка за власним бажанням залишилася проживати з батьком - позивачем, а син ОСОБА_6 буде проживати із матір`ю - відповідачкою і перебувати на її повному утриманні.

Також, позивач сплатив відповідачці на протязі 2019 року аліменти за період з 24 квітня 2018 року по 25 листопада 2018 рік.

21 січня 2019 року ОСОБА_1 , порушивши досятнуті з позивачем домовленості, звернулася до Оболонського відділу виконавчої служби з заявою про стягнення з позивача аліментів за період з грудня 2016 року по листопад 2018 року.

У зв`язку з цим, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Враховуючи, що з 25 листопада 2018 року донька ОСОБА_5 проживає разом з позивачем і знаходиться на його утриманні, тому, на переконання позивача, відповідачка втратила право на отримання від нього аліментів на утримання дітей.

В листопаді 2018 року розмір нарахованих позивачу аліментів складає 3 932, 67 грн, а тому, ціна позову становить 47 192,04 грн.

Крім того, на підставі договору про навчання від 02 серпня 2018 року № 123/18 ( зі змінами ), неповнолітня донька позивача і відповідачки - ОСОБА_5 навчається на платній основі в приватному закладі «Мистецький коледж імені Сальвадора Далі».

Загальна вартість освітньої послуги становить 173 030 грн.

Навчання ОСОБА_5 відбуватиметься на протязі чотирьох років.

За 2018-2019 навчальний рік треба сплатити 35 200 грн. Позивачем вже сплачено 22 400 грн.

При цьому, відповідачка категорично відмовляється брати участь у додаткових витратах на доньку.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 14 грудня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, стягнення додаткових витрат задоволено частково.

Припинено з 25.11.2018 стягнення аліментів з ОСОБА_2 , які стягуються у виконавчому провадженні №56290959 по виконанню виконавчого листа №756/15843/16-ц, виданого 27.04.2018 року Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_1 на дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку ( доходу ) щомісячно за період з 08.12.2016 року і до повноліття дитини, в частині стягнення аліментів на доньку ОСОБА_3 .

Визначено спосіб і порядок виконання рішення суду наступним чином.

Після набрання рішенням законної сили, стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проводити за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , провівши відповідний перерахунок платежів за період з 25.11.2018 року.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку ( доходу ) щомісячно за період з 08.01.2020 року і до повноліття дитини, а на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

На обґрунтування ухваленого рішення місцевим судом зазначено, що сторони до 30.11.2018 перебували в зареєстрованому шлюбі та мають двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 06.04.2017 з позивача на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу, починаючи з 08.12.2016 року.

24 квітня 2018 року відповідач пред`явила виконавчий лист, виданий на підставі вищезазначеного рішення суду до органу державної виконавчої служби.

З 25 листопада 2018 року донька позивача і відповідачки - ОСОБА_3 проживає разом з батьком і знаходиться на його утриманні.

Відповідно до частини другої статті 197 Сімейного кодексу України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Відповідно до статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Відповідно до частини третьої статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти ) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частини п`ятої статті 183 Сімейного кодексу України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Аналізуючи вказані норми законодавства, суд першої інстанції дійшов висновку, що обрання дитиною місця проживання з батьком - позивачем, змінило обставини, які були підставою для стягнення аліментів на її утримання з нього на користь матері - відповідачки, а саме, проживання дитини з відповідачкою-стягувачем аліментів.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що зазначена обставина є істотною і такою, що впливає на обґрунтованість стягнення аліментів на користь відповідача і з цих підстав вважає правильним припинити з 25.11.2018 стягнення аліментів з ОСОБА_2 , які стягуються у виконавчому провадженні №56290959 по виконанню виконавчого листа №756/15843/16-ц, виданого 27.04.2018 року Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_1 на дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку ( доходу ) щомісячно за період з 08.12.2016 року і до повноліття дитини, в частині стягнення аліментів на доньку ОСОБА_3 .

Також, суд першої інстанції дійшов висновку, що необхідно визначити спосіб і порядок виконання рішення суду і після набрання рішенням законної сили, стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на дитину ОСОБА_4 проводити за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину ОСОБА_3 , провівши відповідний перерахунок платежів за період з 25 листопада 2018 року.

Суд першої інстанції також зазначив, що не вбачає підстав для припинення сплати аліментів з іншого часу, оскільки доказів, які б це підтверджували суду не надано, до 30 листопада 2018 року сторони взагалі перебували у зареєстрованому шлюбі, мали спільні права та обов`язки, в тому числі щодо дітей.

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що відсутні підстави для звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам на утримання сина ОСОБА_4 , оскільки відсутні істотні обставини, які б згідно ст. 197 СК України слугували б підставою для цього.

Крім того, на підставі викладеного вище, суд першої інстанції, даючи юридичну оцінку зібраним у справі доказам, дійшов висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача аліменти на дитину ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку ( доходу ) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 08 січня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття, оскільки такий розмір аліментів є достатнім для нормального розвитку дитини, підготовки до дорослого життя, створення необхідних передумов для цього.

Також, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення аліментів за минулий час, а саме з 25 листопада 2018 року, оскільки позивачем не надано доказів того, що він вживав заходи для стягнення аліментів, але відповідачка ухилилась від цього ( ч. 2 ст. 191 СК України ).

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а також не врахування правових висновків Верховного Суду при його ухваленні.

При цьому, ОСОБА_1 просить скасувати рішення Оболонського районного суду м. Києва від 14 грудня 2020 року в частині стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки та в цій частині ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовної заяви.

Суд, з`ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами у межах доводів апеляційної скарги, вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, позивач і відповідачка перебували шлюбі, про що в Книзі реєстрації шлюбів 2009 року 26 червня зроблено актовий запис №699 ( а.с. 135 т. 1 ).

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 30 листопада 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено, розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ( а.с. 136-137 т. 1 ).

У шлюбі позивача та відповідачки народилося двоє дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 139 т. 1 ) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 138 т. 1 ).

ОСОБА_1 , під час перебування у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 06 квітня 2017 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів ОСОБА_2 , починаючи з 08 грудня 2016 року і до досягнення повноліття ОСОБА_3 , але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку

( а.с. 6-7 т. 1 ).

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11 липня 2018 рок внесено виправлення в рішення Оболонського районного суду м. Києва від 06 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей та викладено другий абзац резолютивної частини рішення наступного змісту: «стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів ОСОБА_2 , починаючи з 08 грудня 2016 року і до досягнення повноліття ОСОБА_3 , але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, після чого, стягувати у розмірі ј частини всіх видів доходів ОСОБА_2 до досягнення ОСОБА_4 повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку ( а.с. 8 т. 1 ).

10 травня 2018 року державним виконавцем Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального Управління юстиції у м. Києві Гусєвою Я.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 756/15843/16-ц, виданого 27 квітня 2018 року ( а.с. 9-10 т. 1 ).

Відповідно до письмового пояснення доньки ОСОБА_3 від 18 березня 2019 року, наданого Оболонському районному суду м. Києва, вона, після розлучення батьків, постійно проживає з батьком - ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Батько ОСОБА_2 утримує її та сплачує за її навчання в приватному вищому навчальному закладі «Мистецький коледж художнього моделювання та дизайну».

ЇЇ матір ОСОБА_1 , разом з молодшим братом ОСОБА_6 , проживають окремо ( а.с. 13 т. 1 ).

Згідно довідки Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві від 27 грудня 2019 року, у квартирі АДРЕСА_2 , постійно проживає ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( а.с. 140 т. 1 ).

Відповідно до Акту обстеження умов проживання дитини, затвердженого начальником Служби у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації 27 листопада 2018 року, Службою у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає неповнолітня ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_2 , матір з молодшою дитиною проживають окремо ( а.с. 76-77 т. 1 ).

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи за відомостями відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Оболонської РДА, ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_3 ( а.с. 154 т. 1 ).

Відповідно до договору про навчання № 123/18 від 02 серпня 2018 року, приватний вищий навчальний заклад «Мистецький коледж художнього моделювання та дизайну» бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити навчання ОСОБА_3 , форма навчання денна, за освітньо-кваліфікаційним рівнем молодший спеціаліст в галузі культура і мистецтво, за спеціальністю дизайн, навчання відбувається протягом чотирьох років ( а.с. 14-15 т. 1 ).

Згідно довідки Приватного передвищого навчального закладу «Мистецький коледж імені Сальвадора Далі» ( попередня назва приватний вищий навчальний заклад «Мистецький коледж художнього моделювання та дизайну» ) від 20 лютого 2019 року № 22/2, ОСОБА_2 за період з 01 серпня 2018 року по 05 лютого 2019 року сплатив за навчання ОСОБА_3 22 400 грн ( а.с. 17 , 18, 19 т. 1 ).

При вирішенні зазначеного спору між сторонами суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати наступне правове обґрунтування свого рішення.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789Х11 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Частинами першою, третьою статті 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини

( аліменти ) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до пункту 7 частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення правовідношення.

Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 197 Сімейного кодексу України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Відповідно до статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Відповідно до частини п`ятої статті 183 Сімейного кодексу України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Встановивши, що неповнолітня донька сторін проживає з батьком - позивачем, та знаходиться на його утриманні, а менший син проживає з відповідачкою, та знаходиться на її утриманні, хоча аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей стягнені рішенням суду з позивача на користь відповідачки, суд першої інстанції, з яким погоджується апеляційний суд, дійшов правильного висновку про припинення з 25 листопада 2018 року стягнення аліментів з позивача на користь відповідачки у виконавчому провадженні № 56290959 по виконанню виконавчого листа № 756/15843/16-ц, виданого 27 квітня 2018 року Оболонським районним судом м. Києва, в частині стягнення аліментів на доньку ОСОБА_3 , та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 з відповідачки на користь позивача з 08 січня 2020 року і до повноліття дитини.

Аргументи апеляційної скарги про те, що метою цього позову є уникнення позивача від сплати заборгованості за аліментами, нарахованими на підставі рішення суду у справі № 756/15843/16-ц, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції у цій справі, оскільки суд не ухвалював рішення про звільнення позивача від сплати такої заборгованості.

Враховуючи встановлені обставини, положення зазначених норм матеріального права, суд першої інстанції, на переконання апеляційного суду, надав вірну правову оцінку доказам у справі, а відтак - обґрунтовано задовольнив позов частково та стягнув з відповідачки на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки аліменти в розмірі ј частини всіх видів заробітку ( доходу ) щомісячно за період з 08 січня 2020 року і до повноліття дитини.

Наведені у апеляційній скарзі доводи апелянта в частині визначення розміру аліментів та стягнення аліментів за минулий час зводяться, по суті, до незгоди з висновками суду щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при його ухваленні, зокрема, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.ст. 180, 182 СК України, на переконання апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи у суді другої інстанції.

Відтак, викладені у апеляції доводи, суд другої інстанції відносить до числа формальних, а тому рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 375 ЦПК України.

Окрім цього, у відповідності до вимог частини другої ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

Відповідно до частини першої ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог лише апеляційної скарги.

При цьому, апеляційний суд також вважає за необхідне відмітити, що Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року ).

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 5, 10-13, 77-82, 263, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Оболонського районного суду м. Києва від 14 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, стягнення додаткових витрат та за об`єднаним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: Д.Р. Гаращенко

С.О. Журба