КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Лебідь В.В.
Єдиний унікальний номер справи № 373/656/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

06серпня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мережко М.В.,

суддів: Верланова С.М., Савченка С.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Переяслав-Хмельницького районного суду Київської області від 21 травня 2021 року про повернення позовної заяви у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: виконавчий комітет Переяславської міської ради, Служба у справах дітей та сім'ї виконавчого комітету Переяславської міської ради, про позбавлення батьківських прав,

встановив:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом.

Ухвалою Переяслав-Хмельницького районного суду Київської області від 21 травня 2021 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права просить ухвалу Переяслав-Хмельницького районного суду Київської області від 21 травня 2021 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 червня 2021 року відкрито провадження у справі.

За правилами ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про повернення заяви позивачеві (п.6 ч.1 ст.353 ЦПК) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як видно із матеріалів справи, 23 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , треті особи: виконавчий комітет Переяславської міської ради, Служба у справах дітей та сім'ї виконавчого комітету Переяславської міської ради, про позбавлення батьківських прав.

Ухвалою Переяслав-Хмельницького районного суду Київської області від 30 квітня 2021 року позовну заяву залишено без руху.

Постановляючи ухвалу про залишення позову без руху, суд першої інстанції вказував на те, що позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 175-177 ЦПК України, а саме: позивачка не надала належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, якими вона обґрунтовує свої позовні вимоги, не навела обставин, за яких вона позбавлена можливості надати такі докази та не підтвердила будь-якими доказами, що їй було відмовлено в їх отриманні. Також суд зазначив, що позивачем до позовної заяви додано документи, у якості письмових доказів, не засвідчених належним чином.

На виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, ОСОБА_1 подала заяву про усунення недоліків позову, в якій надала пояснення щодо недоліків позовної заяви, визначених судом в ухвалі про залишення позову без руху, а саме: щодо документів, які підтверджують стан здоров`я неповнолітніх дітей, щодо висновку органу опіки, щодо невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, щодо права на звернення до суду та щодо незавірених доказів.

Однак, ухвалою Переяслав-Хмельницького районного суду Київської області від 21 травня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачці.

Повертаючи позовну заяву позивачу, суд першої інстанції зазначав, що вимоги ухвали Переяслав-Хмельницького районного суду Київської області від 30 квітня 2021 року позивачем не виконані, оскільки не зазначено про докази, що підтверджують, що діти мають психічні розлади здоров`я, та що на даний час органом опіки та піклування не прийнято рішення про доцільність позбавлення сторін батьківських прав відносно обох дітей; не обґрунтовано обставини, за яких позивач позбавлена можливості надати докази, та не наведено обставин, що в неї існують складнощі в самостійному отриманні витребуваних доказів та не підтверджує будь-якими доказами, що їй було відмовлено в їх отриманні. Також суд послався на те, що до позовної заяви додано документи, у якості письмових доказів, не засвідчених в порядку, встановленому чинним законодавством (ст. 95 ЦПК України).

Колегія суддів не може погодитися з цим висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Відповідно до ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

У поданій ОСОБА_1 позовній заяві викладено зміст її позовних вимог та обставини, якими позивачка обґрунтовує свої вимоги.

Як вбачається із заяви про усунення недоліків позову, позивачка вказала, що має право на звернення до суду із відповідним позовом, надала пояснення щодо документів, які підтверджують стан здоров`я неповнолітніх дітей, щодо висновку органу опіки, щодо невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, щодо права на звернення до суду та щодо незавірених доказів. До заяви додано копії адвокатських запитів та заяв, спрямованих на отримання доказів по справі.

Як визначено ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ч.ч. 1-2 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Разом з цим, згідно з ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Зі змісту позовної заяви та заяви про усунення недоліків вбачається, що позивачем зазначено обставини, якими вона обґрунтовує свої вимоги, а також зазначено, що до матеріалів справи вона надала докази якими, на її думку, ці обставини підтверджуються. Щодо отримання інших доказів по справі - позивачка вказала, що ще не отримала відповіді на заяви та адвокатські запити, разом з цим, додавши копії відповідних запитів та заяв.

Згідно роз`яснень пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Згідно ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Аналіз наданих сторонами доказів, здійснюється судом при вирішенні справи - спору по суті, а не на стадії вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для відкриття провадження у справі, або залишення позову без руху. Позивач виправив недоліки позовної заяви на власний розсуд.

Колегія суддів вважає, що позивачка виконала вимоги суду першої інстанції, а тому підстав повертати позовну заяву останній у суду не було.

Крім цього, постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції не звернув увагу на те, що подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, а недоліки, встановлені судом, могли бути усунуті під час підготовчого провадження та дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви позивачеві.

Таким чином, не можна визнати обґрунтованою ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви з зазначених судом підстав.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції безпідставно визнано неподаною та повернуто позовну заяву позивачу.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Водночас, встановлення обмежень доступу до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Суд наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим. Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур. Європейський суд з прав людини надаючи тлумачення принципу верховенства права в світлі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначав, що формальності не можуть бути підставами для виправдання несправедливості.

Суд першої інстанції на зазначені обставини і вимоги закону уваги не звернув та всупереч вимогам частини 5 статті 12 ЦПК України, яка зобов`язує суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, підійшов до вирішення цього питання формально та передчасно повернув позовну заяву.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з вимогами ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З урахуванням викладеного, ухвала суду підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 379, 382, 383, 384 України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Переяслав-Хмельницького районного суду Київської області від 21 травня 2021 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: М.В. Мережко

Судді: С.М. Верланов

С.І. Савченко