ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

04 серпня 2021 року

м. Харків

справа № 642/1868/21

провадження № 22-ц/818/3876/21

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Кругової С.С., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря судових засідань - Гармаш К.В.,

учасники справи:

позивач : Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»

відповідач: ОСОБА_1 ,

треті особи: ОСОБА_2 , Акціонерне товариство «Альфа-банк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг України" про забезпечення позову у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , Акціонерне товариство «Альфа-банк» про визнання предметом іпотеки та звернення стягнення,

з апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 07 квітня 2021 року, постановлену у складі судді Ольховським Є.Б., в залі суду в місті Харків,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 07 квітня 2021 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвали нову постанову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову. Вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції помилково вважав, що заявником не обґрунтовано та не доведено неможливість виконання майбутнього рішення суду та необхідність забезпечення позову. Вказує, що відчуження відповідачем спірного нерухомого майна ускладнить або зробить неможливим виконання в майбутньому рішення суду про звернення стягнення. Отже, зазначає, що заборона відчуження спірного нерухомого майна є адекватним та може бути виключним способом реального виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Крім того, такий вид забезпечення позову не обмежить прав відповідача на користування та володіння вказаним майном.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції виходив з того, що позивач не обґрунтував, яким чином може бути ускладнено виконання майбутнього рішення, не надав доказів ймовірного відчуження ОСОБА_1 спірного нерухомого майна, вважає доводи такої недостатніми та не доведеними належними засобами

З такими висновками колегія суддів погодитися не може, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це вжиття комплексу заходів цивільного процесуального характеру, направлених на припинення дій, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду. Вжиття цих заходів має гарантувати реалізацію позовних вимог у разі задоволення позову і застосовуються лише до позовів про визнання та про присудження.

Відповідно до частин 1, 2 статті 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Тобто, забезпечення позову повинно гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову.

При цьому процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

У заяві про забезпечення позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просить суд накласти заборону відчуження на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , посилаючись на те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Факт належності вказаного нерухомого майна відповідачу ОСОБА_1 підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 12 червня 2020 року.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , АТ «Альфа-банк» про визнання предметом іпотеки та звернення стягнення, а саме просило:

визнати квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 предметом іпотеки за договором іпотеки №PML 702/613/2008 від 25 січня 2008 року, що зареєстрований в реєстрі за №283, посвідчений 25 січня 2008 року ПН ХМНО Дорогій В.А. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , право вимоги за яким перейшло до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відповідно нотаріального договору про відступлення права вимоги від 29 червня 2010 року, посвідчений ПН ДМНО Бондар за №5822 встановивши в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи за договором іпотеки №PML 702/613/2008 від 25 січня 2008 року;

в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №ML-702/613/2008 від 25 січня 2008 року в розмірі 1 030 826,36грн., з яких борг за тілом - 405 177,96грн., борг за процентами - 220 470,44грн., пеня - 405 177,96грн. на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки 702/613/2008 від 25 січня 2008 року, а саме квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , шляхом продажу з прилюдних торгів, за ціною, визначеною суб`єктом оціночної діяльності у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Позивач вказує, що майно за адресою: АДРЕСА_1 , було предметом іпотечного договору, укладеного 25 січня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_2 на забезпечення зобов`язань останньої перед Банком за кредитним договором, укладеного 25 січня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк»), право вимоги за яким придбав позивач.

Між тим, на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 червня 2011 року, яке у подальшому було скасовано рішенням Апеляційного суду Харківської області від 06 березня 2013 року, було вилучено записи про іпотеку з Державного реєстру іпотек за договором іпотеки №РМL 702/613/2008 від 25 січня 2008 року щодо квартири АДРЕСА_1 , та вказане нерухоме майно було відчужено на користь ОСОБА_1 .

Отже, між сторонами існує спір з приводу нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , а тому існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

З урахуванням встановлених судом обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки відчуження спірного нерухомого майна утруднить виконання рішення суду у разі задоволення позову, обраний позивачем спосіб захисту втратить свою ефективність.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За таких обставин, ухвала підлягає скасуванню з ухваленням нової про задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг України" про забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.2, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»- задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 07 квітня 2021 року - скасувати.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг України" про забезпечення позову - задовольнити.

Заборони відчуження квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 .

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - С.С. Кругова

О.Ю. Тичкова