ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/575/21 Доповідач - Ходоровський М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Ходоровський М.В.

суддів - Гірський Б. О., Бершадська Г. В.,

секретаря - Панькевич Т.І.

з участю - позивачки ОСОБА_1 її представника

ОСОБА_2 , відповідача ФОП ОСОБА_3 його

представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 12 лютого 2021 року (головуючий суддя Грицай К.М., повний текст рішення складено 22 лютого 2021 року) у справі № 607/11112/20 за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про розірвання договору та відшкодування майнової і моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про розірвання договору побутового підряду від 15 травня 2020 року, стягнення 60000 грн., сплачених за товар та відшкодування моральної шкоди в сумі 3000,00 грн.

В обгрунтування позову зазначила, що 15 травня 2020 року між нею та ФОП ОСОБА_5 було укладено договір побутового підряду, відповідно до якого відповідач зобов`язався виготовити та встановити у її будинковолодінні в с. Ладичин Теребовлянського району огорожу (4 секції), браму та хвіртку за такими показниками: виріб виготовляється з металу та листів бляхи різної товщини; виріб повинен пройти піскоструменеву обробку та електродугове оцинкування; виріб обробляється ґрунтовкою від виробника «ВІК» та фарбується молотковою фарбою «Кобер»; на хвіртці має бути встановлений електронно-механічний замок. Аналогічний виріб (зразок) було оглянуто відповідачем у будинковолодінні Ірхи Івана в смт. Микулинці Теребовлянського району та нею було надано відповідачу ексізи брами, хвіртки та огорожі. Вартість виробу згідно договору становить 130000 гривень, термін виконання - один місяць. Під час укладення вказаного договору вона заплатила ОСОБА_5 30000 грн. Крім цього, на виконання вимог Договору проводилися наступні оплати, а саме - 20.05.2020 року - 10000 грн., 23.05.2020 року - 5000 грн., 25.05.2020 року - 5000 грн., 09.06.2020 року - 10000 грн. Всього нею заплачено завдаток в розмірі 60000 грн. На підтвердження отримання від неї грошових коштів в розмірі 60 000 грн. відповідачем надано їй копію договору від 11.06.2020 року

За вказаний період відповідач виготовив лише одну хвіртку і та не відповідає вимогам та умовам, на яких вони уклали договір. З приводу неналежного виконання договору та виправлення недоліків нею 12.06.2020 року надіслано два рекомендовані листи із заявами від 11.06.2020 року відповідачу (на офіс та за місцем реєстрації підприємця) про необхідність виготовити виріб відповідно до умов договору, а у разі неможливості це зробити - повернути їй грошові кошти. У заяві вказала, що згідно договору в брамі мають бути використані металеві листи товщиною від 1,5 мм до 6 мм, а натомість всі листи встановлені товщиною всього 3 мм. Дані заяви залишилися без реагування, недоліки виробу не усунуто, виріб не виготовлено, а тому вважає наявними підстави для розірвання договору. Окрім цього зазначила, що дії відповідача викликали у неї стрес, нервування, необхідність займатись судовою тяганиною, відстоювати свої права, чим завдано їй моральну шкоду, яку оцінює у 3000 грн.

Посилаючись на наведене, позивачка просила її вимоги задовольнити.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 12 лютого 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 в користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти в сумі 60000 (шістдесят тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 в користь держави судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції помилково зроблено висновок про те, що договір підряду на виготовлення брами, хвіртки та 4 секції огорожі позивачем з відповідачем не був укладений із-за не досягнення згоди з усіх істотних умов договору. Обставини укладення договору підряду між сторонами та погодження умов договору були визнанні учасниками справи, а тому не підлягали доказуванню. Матеріали справи вказують на те, що звертаючись з позовом про розірвання договору та відшкодування майнової і моральної шкоди, позивачка підтвердила, що дійсно 15 травня 2020 року між сторонами було укладено договір побутового підряду, під час укладення якого були погоджені всі його умови. Окрім цього, як доказ погодження умов, позивачем надано відповідачу ескізи брами, хвіртки та огорожі та під час укладення вказаного договору позивач заплатила відповідачу 60000 грн. Відповідач в судовому засіданні підтвердив, що між сторонами дійсно було укладено усний договір підряду, на виконання якого його працівники отримали від позивача грошові кошти на загальну суму 60 000 грн. для виготовлення брами, хвіртки та огорожі на 4 сектори. Під час укладення договору були погоджені всі його умови та позивач показала його працівникам як зразок аналогічну браму, яка встановлена у сусіда. Однак, в червні 2020 року позивач відмовилась від договору, оскільки її не влаштовував зовнішній вигляд виробу та матеріали, з яких він виготовлений. Висновок суду про збереження відповідачем коштів в сумі 60000 грн. без достатньої правової підстави є необгрунтованим, він зроблений в порушення вимог ст. 81, 82 ЦПК України. З урахуванням принципу змагальності судочинства не суд, а сторона має спростувати обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень. Судом першої інстанції не вірно застосовано до спірних відносин положення статті 1212 ЦК України, оскільки між сторонами у справі існують договірні відносини, а кошти, які позивач просив стягнути, були передані відповідачу позивачем на виконання договору підряду, тобто набуті відповідачем за наявності правової підстави. Тому їх не може бути витребувано відповідно до положень статті 1212 ЦК України як безпідставне збагачення. У цьому разі договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень частини першої статті 1212 ЦК України. Крім того, з відповідної підстави позов заявлений не був.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

У судовому засіданні ФОП ОСОБА_5 та його представник апеляційну скаргу підтримали. ФОП ОСОБА_5 пояснив, що у зв`язку з відсутністю іншої товщини листа металу виріб виготовлено(зварено конструкцію) із металу товщиною 3 мм.

Позивачка ОСОБА_1 заперечила відносно апеляційної скарги та пояснила, що рішення суду є законним обгрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними. Зазначила, що відповідно до укладеного усного договору підряду виріб виготовляється з металу та листів бляхи різної товщини від 1,5 мм до 6 мм, а натомість всі листи встановлені товщиною всього 3 мм, внаслідок чого виріб є надмірно важкий і закопані стовби такої ваги не витримають.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників справи, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відмовляючи у позові про розірвання договору побутового підряду та стягуючи в користь позивачки 60000 грн., суд першої інстанції виходив з того, що договір підряду між сторонами укладено не було, а отримані від ОСОБА_1 гроші в сумі 60000 грн. ФОП ОСОБА_5 зберігав у себе без законної на це підстави.

З таким висновком суду колегія суддів погодитись не може, оскільки вони не відповідають обставинам справи, рішення суду ухвалено на неповно з`ясованих обставинах, що мають значення для справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права.

Зокрема, як вбачається із матеріалів справи факт укладення договору підряду між позивачем і відповідачем підтверджувала кожна із сторін у судовому засіданні, заперечень щодо не укладення договору сторони не подавали.

Відповідач в суді першої інстанції підтвердив, що між сторонами дійсно було укладено усний договір підряду, на виконання якого його працівники отримали від позивача грошові кошти на загальну суму 60000 грн. для виготовлення брами, хвіртки та огорожі на 4 сектори. Під час укладення договору були погоджені всі його умови та позивач показала його працівникам як зразок аналогічну браму, яка встановлена у сусіда. Однак, в червні 2020 року позивач відмовилась від договору, оскільки її не влаштовував зовнішній вигляд виробу та матеріали, з яких він виготовлений.

Факт укладення договору підряду також позивач підтвердила особисто у заяві від 11.06.2020 року, яка була надіслана відповідачу з проханням виготовити виріб до 26.06.2020 року та надати кошторис суми. Також, у вказаній заяві позивач підтвердила, що загальна сума завдатку становить 60000 грн.

Отже, обставини укладення договору підряду між сторонами та погодження умов договору були визнанні учасниками справи, вони не підлягали доказуванню, а тому висновок суду про не укладення між сторонами договору підряду є помилковий, і як наслідок помилковим є висновок суду зберігання відповідачем грошей позивачки в сумі 60000 грн. без правової підстави.

Зазначені обставини, є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 15 травня 2020 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_5 було укладено договір побутового підряду, відповідно до якого відповідач зобов`язувався виготовити та встановити у її будинковолодінню в с.Ладичин Теребовлянського району огорожу (4 секції), браму та хвіртку за такими показниками :

- Виріб виготовляється з металу та листів бляхи різної товщини ;

- Виріб повинен пройти піскоструменеву обробку та електродугове оцинкування;

- виріб обробляється ґрунтовкою від виробника «ВІК» та фарбується молотковою фарбою «Кобер»;

- на хвіртці має бути встановлений електронно-механічний замок;

Аналогічний виріб (зразок) оглянуто відповідачем у будинковолодіння її знайомого Ірхи Івана в смт.Микулинці Теребовлянського району та ОСОБА_5 мною надано ексізи брами, хвіртки та огорожі, які вона взяла «Фабрика ковальства» (м.Тернопіль).

Вартість виробу становить 130 000 гривень. Термін виконання - один місяць.

Під час укладення вказаного договору 15.05.2020 року ОСОБА_1 заплатила ОСОБА_5 30000 гривень. Крім цього, на виконання вимог Договору проводилися наступні оплати, а саме - 20.05.2020 року - 10 000 грн., 23.05.2020 року - 5 000 грн., 25.05.2020 року - 5 000 грн., 9.06.2020 року - 10 000 грн. Всього нею заплачено завдаток в розмірі 60 000 грн.

Встановлено, що 10.06.2020 року ОСОБА_1 приїхавши у цех, де виготовлявся виріб помітила недоліки, які не відповідають її вимогам та встановленій домовленості. Зокрема нею встановлено, що в брамі мають бути використані металеві листи товщиною від 1,5 мм до 6 мм, а натомість всі листи встановленні товщиною всього 3 мм. Просила усунути недоліки до 26.06.2020 року, відповідно до умов зазначених у домовленості.

Дані обставини значаться в позовній заяві, заяві ОСОБА_1 від 11.06.2020 року про усунення недоліків (а.с. 11), вони підтверджуються поясненнями позивачки у судовому засіданні та визнаються відповідачем ФОП ОСОБА_5 , який підтвердив факт укладення між ним та позивачем договору побутового підряду, отримання від позивача 60000 грн.; визнав, що виріб дійсно виготовлено із металевих листів товщиною 3 мм, оскільки металу іншої товщини - від 1,5 мм до 6 мм, у цеху не має, що є порушення домовленості.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В силу ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно ч.1 ст. 872 ЦК України якщо підрядником були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду або інші істотні недоліки в роботі, виконаній із матеріалу замовника, він має право вимагати за своїм вибором: 1) виготовлення іншої речі з однорідного матеріалу такої самої якості; 2) розірвання договору та відшкодування збитків.

З врахуванням встановлених обставин у справі, колегія суддів вважає, що відповідачем допущено істотні відступи від умов договору побутового підряду, - виріб всупереч договору про його виготовлення з металу та листів бляхи різної товщини, виготовлено з бляхи однієї товщини 3 мм, що, згідно пояснень позивачки, робить виріб надміру важким, внаслідок чого унеможливлюється його тримання стовпами.

Зазначені обставини, на думку колегії суддів, свідчать про допущенні підрядником істотні відступи від умов договору, що є підставою для його розірвання та стягнення коштів у сумі 60000 грн., які сплачені позивачем підряднику на виготовлення виробу.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 35 ч.1, 259 ч.1.2.8, 374 ч.1 п.2, 376, 381 ч.1,3, 382 - 384, 389 ч.1 п. 2, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 12 лютого 2021 року в частині відмови у позові про розірвання договору, в частині стягнення 60000 грн. скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про розірвання договору та стягнення 60000 грн. задовольнити.

Розірвати договір виготовлення та встановлення брами, хвіртки, огорожі (4 секції) вартістю 130 000 гривень, укладений 15 травня 2020 року між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 та стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_1 60 000 (шістдесять тисяч) гривень 00 коп. сплаченої за товар суми.

В решті рішення суду - щодо стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 в користь держави судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. та щодо відмови в позові ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди 3000 грн. залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 липня 2021 року.

Головуючий

Судді