Суддя Клименко А. М.
Справа № 644/3028/21
Провадження № 2/644/1699/21
Рішення

Іменем України

(заочне)

11 листопада 2021 року.

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Клименка А.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Джебраілової Е.С.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Кравченко М.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок смерті сина, 200000грн., та витрати на правову допомогу в розмірі 10000грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 посилається на те, що 06 жовтня 2020 року близько 23 години 40 хвилин на пр. Московському, 308 у м. Харкові відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN PASSAT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , який є сином позивачки. Внаслідок даної ДТП ОСОБА_4 від отриманих тілесних ушкоджень помер. Зазначає, що діями відповідача позивачу завдано моральної шкоди, яка виразилась у втраті сина, через що вона зазнала переживань та істотних змін у житті. Вказує, що у зв`язку зі смертю ОСОБА_4 значно погіршився і її матеріальний стан, оскільки син допомагав їй по господарству, вона вимушена була звернутися до ГУ ПФУ для оформлення пенсії у зв`язку із втратою годувальника. Моральну шкоду вона оцінює у 200000грн.

Ухвалою суду від 21 квітня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник позов підтримали.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом своєчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подав.

Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Вислухавши позивачку та її представника, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами, докази суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного…

Судом встановлено, що 06.10.2020 року близько о 23 години 49 хвилин на автодорозі «Київ - Харків - Довжанський», поблизу блок-поста «ХТЗ» за адресою: м. Харків, вул. Ростовське Шосе, 1, стався наїзд автомобілем «VOLKSWAGEN PASSAT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , на пішохода ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Внаслідок ДТП пішохід від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди.

За даним фактом 07.10.2020 внесені відомості до ЄРДР за № 0001201 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Постановою старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП у Харківській області від 27.03.2021 закрито зазначене кримінальне провадження, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 10-12/2007-С/20 від 23.11.2020 у ОСОБА_4 в крові виявлено 2,6% етилового спирту, що відповідає алкогольному сп`янінню сильного ступеню.

З копії свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 06.03.1990 року вбачається, що позивачка ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_4 .

Відповідно до статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно з ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від вини цієї особи. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Разом із цим, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається, до них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду.

При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними.

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

Оскільки особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а ОСОБА_3 не доведено належними та допустимими доказами, що потерпілий ОСОБА_4 передбачав, бажав чи свідомо допускав настання ДТП зі смертельним наслідком, суд вважає обґрунтованим стягнення з відповідача коштів на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, незважаючи на відсутність його вини.

Закриття щодо водія ОСОБА_3 кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу злочину, не є підставою для звільнення відповідача від відповідальності за шкоду, завдану внаслідок ДТП, оскільки аналізуючи зміст постанови слідчого про закриття кримінального провадження від 27.03.2021 суд не встановив умислу у діях потерпілого ОСОБА_4 , який би виключав відповідальність ОСОБА_3 за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, як і не встановив обставин непереборної сили.

Оскільки відповідач не довів належними та допустимими доказами, що шкоду завдано внаслідок умислу потерпілого чи внаслідок непереборної сили, саме він повинен нести відповідальність за шкоду, завдану смертю ОСОБА_4 .

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі №461/8496/15-ц.

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

Такі правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 5 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц (провадження № 61-37654св18), від 15 серпня 2019 року у справі № 756/16649/13-ц (провадження № 61-26702св18), від 2 жовтня 2019 року у справі № 447/2438/16-ц (провадження № 61-26195св18), від 11 грудня 2019 року у справі № 601/1304/15-ц (провадження № 61-33216св18) та інших.

Частиною другою статті 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

У постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У відповідності до ч. 2, 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Як вбачається з постанови старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП у Харківській області від 27.03.2021 про закриття кримінального провадження, на підставі доказів, зібраних під час досудового розслідування кримінального провадження, в тому числі і висновку автотехнічної експертизи № СЕ-19/121/21/2104 ІТ від 03.03.2021, орган досудового розслідування дійшов висновку, що потерпілий ОСОБА_4 був травмований в результаті своїх необережних і необачних дій, коли переходив проїжджу частину в не призначеному для переходу пішоходів місці, в безпосередній близькості від рухомого автомобіля, що виразилося в порушенні вимог п.п. 1.3, 1.4, 1.5, 4.4, 4.7 і 4.14а), 4.14 б), г), г~), д) Правил дорожнього руху України, що у сукупності з встановленим висновком судово - медичної експертизи № 10-12/2007-С/20 від 23.11.2020 фактом перебування ОСОБА_4 у стані алкогольного сп`яніння сильного ступеню, свідчить про наявність в діях загиблого ОСОБА_4 грубої необережності, яка сприяла виникненню шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи вищенаведене, глибину моральних переживань та душевних страждань матері, яких вона зазнала, пережила та переживає, втративши ріднішу людину - сина, який трагічно загинув внаслідок ДТП, відсутність умислу потерпілого чи непереборної сили, зважаючи на обставини загибелі ОСОБА_4 і допущену ним грубу необережність, яка стала причиною ДТП, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 100000 грн.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", з відповідача необхідно стягнути судові витрати на користь держави, а саме, судовий збір у розмірі 1000 грн.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначення розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, суд вважає необхідним відкласти на строк п`яти днів після ухвалення рішення суду, оскільки представник позивача до закінчення судових дебатів у справі зробив про це відповідну заяву

Керуючись ст. 2, 4, 10-13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) про відшкодування шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 100000 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 1000 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через районний суд.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: