ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2021 року м. Херсон

Справа 661/5055/20

Провадження 22-ц/819/1017/21

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий Бездрабко В.О.

судді: Базіль Л.В.

Приходько Л.А.

секретар судового засідання: Дундич А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні апеляційну скаргу Новокаховського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на ухвалу Новокаховського міського суду Херсонської області від 15 березня 2021 року, постановлену під головуванням судді Бойко М.Є., у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Новокаховського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шевченко Діани Михайлівни, стягувач - ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на дії державного виконавця Новокаховського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шевченко Діани Михайлівни.

В обґрунтування скарги зазначила, що на виконанні у державного виконавця Новокаховського міського ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шевченко Діани Михайлівни перебуває виконавче провадження №51940813 про стягнення з неї ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , у рівних частках, на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі 10430,00 доларів США, що еквівалентно 233808,26грн.

В рамках виконавчого провадження, 20 жовтня 2017 року державним виконавцем здійснено опис та арешт належного їй майна боржника, а саме: 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

11 квітня 2018 року суб`єктом оціночної діяльності ПП Мартиненко складений висновок про вартість вищезазначеного нерухомого майна, відповідного до якого ринкова вартість Ѕ частини однокімнатної квартири, станом на 11 квітня 2018 року, становить 109848,00грн., а згідно аналогічного звіту від 02 жовтня 2020 року, складеного ТОВ «Приватна експертна служба» оцінювача А.В Закрепи, її вартість складає 172150,00грн., при цьому обидва звіти, на її думку, виконані з порушенням вимог закону, оскільки фактично оцінювачі не виходили на об`єкт для його огляду, а ними використовувався порівняльний методичний підхід, здійснений на підставі отриманої від замовника документації, що ставить під сумнів об`єктивність проведеної оцінки.

Дії державного виконавця щодо передачі на реалізацію арештованого майна були оскаржені нею до суду та за результатами розгляду цієї скарги, ухвалою Новокаховського міського суду Херсонської області від 08 лютого 2019 року, дії державного виконавця, пов`язані з передачею на реалізацію майна боржника, що перебуває у спільній сумісній власності, а саме 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , з підстав невжиття виконавцем заходів щодо визначення часток у цьому майні, визнані неправомірними.

Ухвалою цього ж суду від 01 серпня 2019 року за результатами розгляду подання старшого державного виконавця Новокаховського міського ВДВС ГТУЮ у Херсонській області, визначена частка боржника у нерухомому майні, яким вона володіє на праві спільної сумісної власності.

10 жовтня 2019 року заявниця, у відповідності до п.5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» добровільно надала на реалізацію в рахунок погашення наявної заборгованості належні їй нові меблі загальною вартістю 62750,00грн., проте жодних дій щодо їх реалізації державним виконавцем не вжито, а також не вчинено таких дій і стосовно встановлення майнового стану боржника в період з серпня 2019 року по теперішній час, що є порушенням ч.8 ст. 48 вказаного Закону.

Крім того, вказала, що офіційно працює та з її заробітної плати проводяться відрахування на користь стягувача у встановленій законодавством частині доходу.

Також зазначила, що ухвалою Новокаховського міського суду від 16 лютого 2016 року у справі № 661/284/16-ц було задоволено клопотання КС «Добробут» та вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони відчуження квартири АДРЕСА_1 . До теперішнього часу арешт зі спірної квартири не знятий, заборона її відчуження не скасована, а тому державний виконавець не могла повторно накласти арешт на нерухоме майно, яке вже було арештовано.

21 листопада 2020 року нею до Новокаховського ВДВС подано клопотання про надання розрахунку залишку її заборгованості з урахуванням витрат по виконавчому провадженню, та надано власний розрахунок із копіями всіх квитанцій щодо сплати боргу за ВП №51940813, відповідно до якого, станом на 19 листопада 2020 року, сума її боргу має складати 96000,00грн., що не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати (100000,00грн.), що за правилами ч.7 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» виключає можливість звернення стягнення на єдине житло боржника.

Не зваживши на це, 08 грудня 2020 року державний виконавець передав до ДП «Сетам» на реалізацію належну боржнику 1/2 частину однокімнатної квартири АДРЕСА_1 .

Скаржник вважає, що державний виконавець безпідставно не взяв до уваги положення ст.48 ч.7 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з чим просила визнати неправомірними дії державного виконавця Новокаховського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шевченко Діани Михайлівни щодо передачі на реалізацію 1/2 частини однокімнатної квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою Новокаховського міського суду Херсонської області від 15 березня 2021 року скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченко Д.М. задоволено.

Постановлено визнати неправомірними дії державного виконавця Новокаховського міського ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шевченко Діани Михайлівни, пов`язані з передачею на реалізацію майна ОСОБА_1 , що перебуває у спільній частковій власності, а саме: 1/2 частини однокімнатної квартири АДРЕСА_2 у виконавчому провадженні №51940813.

Задовольняючи вимоги скарги та визнавши дії державного виконавця неправомірними, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем не було вжито усіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів, необхідних та достатніх для виконання рішення суду, оскільки звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна - належну боржнику на праві власності 1/2 частину однокімнатної квартири АДРЕСА_1 здійснено виконавцем без встановлення факту наявності/відсутності в ОСОБА_1 іншого майна, за рахунок якого можна провести стягнення. Суд зазначив, що державним виконавцем не враховано обставин сприяння боржника в здійсненні погашення боргу, його регулярне погашення шляхом відрахувань доходу із заробітної плати, а також той факт, що майно, на яке державним виконавцем звернуто стягнення є єдиним житлом ОСОБА_1 , а тому такий захід мав бути застосованим тільки у крайньому випадку.

В апеляційній скарзі Новокаховський міський державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ставить питання про скасування ухвали суду від 15 березня 2021 року, пославшись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для вирішення справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та просить прийняти нове рішення у справі, яким у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що задовольняючи скаргу, суд першої інстанції не врахував, що державним виконавцем не встановлено наявність у ОСОБА_1 , яка є боржником у виконавчому провадженні, достатніх коштів чи іншого належного їй на праві власності рухомого майна, на яке можливо було звернути стягнення, а тому було прийняте рішення про звернення стягнення на нерухоме майно боржника у вигляді 1/2 частини однокімнатної квартири АДРЕСА_1 .

Також апелянт вказав, що на момент винесення заявки на реалізацію арештованого майна, а саме станом на 16 листопада 2020 року, залишок заборгованості ОСОБА_1 по виконавчому провадженню №51940813 становив 101260,29грн., що перевищувало 20 розмірів мінімальної заробітної плати (100000,00грн.) і ця обставина надавала держвиконавцю право звернути стягнення на нерухоме майно.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Новокаховського міського суду Херсонської області від 15 березня 2021 року без змін, посилавшись на те, що державний виконавець, маючи можливість звернути стягнення на інше майно боржника, а саме заробітну плату чи запропоноване нею для реалізації рухоме майно (меблі), почав процедуру звернення стягнення на Ѕ частину квартири, яка є її єдиним житлом, не врахувавши, що залишок боргу на момент внесення заявки на реалізацію не перевищувала 20 розмірів мінімальної заробітної плати у 2020 році (100000,00грн.), що суперечить вимогам ч.7 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження».

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції уповноважений представник Новокаховського ВДВС ПМУ МЮУ просить апеляційну скаргу задовольнити з підстав, викладених у скарзі.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, зазначивши про відсутність у державного виконавця підстав, визначених Законом, що передачі спірного нерухомого майна на примусову реалізацію.

Стягувач ОСОБА_2 до суду не з`явилася, причини неявки не повідомила, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася згідно положень ст.128 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, учасників справи, які з`явилися, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 129 Конституції України обов`язковість судових рішень є однією із основних засад судочинства.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом; право на судовий захист є гарантією прав і свобод людиниі громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 18 Закону).

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що в провадженні державного виконавця Новокаховського міського ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шевченко Д.М. перебуває виконавче провадження №51940813 з примусового виконання виконавчого листа №661/3667/15-ц, виданого 09 серпня 2016 року Новокаховським міським судом Херсонської області про стягнення з ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі 10430,0доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 233808,26грн., в рівних частинах з кожного та в рівних частинах судових витрат в розмірі 3702,54грн., тобто по 1851,27грн. з кожного, а всього 235659,53грн.

06 серпня 2016 року державним виконавцем, на підставі виконавчого листа та ст.ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №51940813, копію якої того ж дня було направлено боржникам для виконання, з наданням строку для самостійного виконання, проте рішення суду добровільно не було виконано.

16 серпня 2016 року державний виконавець з метою перевірки майнового стану ОСОБА_1 та на підставі ст.ст. 5, 11 Закону України «Про виконавче провадження» направлено запити до державних установ, що здійснюють облік, реєстрацію та перереєстрацію рухомого та нерухомого майна на іншого власника та володіють іншими відомостями, необхідними для здійснення вичерпних заходів по виконанню виконавчого провадження, а саме: до КП «Каховське БТІ», Управління пенсійного фонду України, Новокаховського міського центру зайнятості, відділу Державної автомобільної інспекції, відділу реєстрації актів цивільного стану.

Згідно довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта - ОСОБА_1 , встановлено, що боржнику на праві спільної сумісної власності належить Ѕ частина квартири АДРЕСА_1 , на яку постановою від 20 жовтня 2017 року накладений арешт.

11 квітня 2018 року на адресу Новокаховського міського ВДВС надійшов звіт про незалежну оцінку описаного майна, а саме Ѕ частини вищезазначеної квартири, вартість якої склала 109848,00грн., у зв`язку з чим 17 квітня 2018 року державним виконавцем внесено заявку на реалізацію арештованого майна, яку було направлено до Херсонської філії ДП «Сетам».

Ухвалою Новокаховського міського суду Херсонської області від 08 лютого 2019 року, дії державного виконавця, пов`язані з передачею на реалізацію майна боржника, що перебуває у спільній сумісній власності - 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , з підстав невжиття виконавцем заходів щодо визначення часток у цьому майні, визнані неправомірними.

02 березня 2019 року державним виконавцем до Новокаховського міського суду Херсонської області направлено подання про визначення частки майна боржника ОСОБА_1 , яке ухвалою суду від 01 серпня 2019 року було задоволено, визначено, що частка боржника у квартирі АДРЕСА_1 становить Ѕ частину цієї квартири.

11 вересня 2019 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 та направлено її для виконання фізичній особі-підприємцю ОСОБА_6 , яка є роботодавцем боржника. З цього часу відповідні відрахування з доходу останньої здійснюються на користь стягувача щомісячно, що учасниками справи в суді не заперечувалося.

10 жовтня 2019 року ОСОБА_1 , у відповідності до п.5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» добровільно надала державному виконавцю на реалізацію в рахунок погашення наявної заборгованості комплект нових меблів. Вказавши їй вартість 62750,00грн.

Не зважаючи на вищезазначене, 01 жовтня 2020 року державним виконавцем винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності для отримання письмового висновку про оцінку належної на праві власності ОСОБА_1 Ѕ частки нерухомого майна, за результатами проведення якої, вартість майна боржника станом на 02 жовтня 2020 року, згідно звіту ТОВ «Приватна експертна служба» оцінювача ОСОБА_7 , складає 172150,00грн.

16 листопада 2020 року державним виконавцем винесено заявку на реалізацію арештованого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , яку направлено до ХФ ДП «Сетам» для проведення відповідних торгів.

21 листопада 2020 року ОСОБА_1 до Новокаховського ВДВС подано клопотання про надання розрахунку залишку її заборгованості з урахуванням витрат по виконавчому провадженню, та надано власний розрахунок із копіями всіх квитанцій щодо сплати боргу за ВП №51940813, відповідно до якого, станом на 19 листопада 2020 року, сума її боргу має складати 96000,00грн.

Натомість згідно відповідного розрахунку державного виконавця, станом на 25 листопада 2020 року, залишок суми заборгованості боржника за виконавчим провадженням становив 100357,15грн.( а.с.55).

За змістом статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Згідно ч.1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Застосування положень частини статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» є крайнім заходом виконання судового рішення, який може бути застосований лише в тому випадку, коли виконавцем вичерпано всі можливі заходи, які передбачені законом щодо примусового виконання рішень за рахунок іншого майна боржника.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 є власником Ѕ частини однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , де остання проживає та є зареєстрованою, доказів наявності у боржника іншого житла не надано.

З поданих до суду матеріалів не вбачається, що до звернення стягнення на нерухоме майно боржника виконавцем вжито всі можливі заходи в рамках цього виконавчого провадження, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження» щодо встановлення факту відсутності у боржника по виконавчому провадженню достатніх коштів чи рухомого майна для належного проведення виконавчих дій.

Так, державним виконавцем направлено запити до державних органів, з відповідей яких вбачається, що боржник не має зареєстрованих джерел доходу, не отримує пенсію, а також відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби.

Разом з тим, частиною 8 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Однак, даних щодо здійснення державним виконавцем періодичної перевірки майнового стану боржника не надано.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи державним виконавцем Бахур Т.М. здійснено виходи за адресою боржника, а саме: АДРЕСА_3 , та за вказаною адресою боржника не виявлено; перевірити майновий стан виявилось неможливим, про що у присутності понятих складено відповідні акти (а.с.110, 111).

На підставі пункту 13 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження, зокрема, має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Проте, суду не надано доказів того, що приватний виконавець звертався до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 з метою виявлення майна, на яке можна звернути стягнення, отже неможливо дійти висновку, що державним виконавцем вчинено в повному обсязі дії, спрямовані на виявлення коштів, рухомого майна боржника, на які можна звернути стягнення для погашення боргу.

Аналіз наданих сторонами доказів свідчить, що боржником ОСОБА_1 вчиняли дії по виконанню судового рішення, й у відповідності до п.5 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» було передано на реалізацію в рахунок погашення заборгованості рухоме майно та з доходу останньої регулярно здійснюються відрахування в рахунок погашення боргу, який на момент розгляду судом першої інстанції становив 88865,49грн.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що на момент винесення державним виконавцем заявки на реалізацію нерухомого майна сума залишку заборгованості за виконавчим провадженням ВП №51940813 перевищувала 20 розмірів мінімальної заробітної плати не спростовують наведених вище висновків суду, оскільки вказана обставина є необхідною умовою для прийняття державного виконавцем рішення про реалізацію нерухомого майна, але не визначальною, оскільки не звільняє виконавця від обов`язку вчиняти всі необхідні заходи для виконання виконавчого документу.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що на час подання державним виконавцем заявки на реалізацію спірного нерухомого майна наявний у ОСОБА_1 , за підрахунком державного виконавця, борг становив 100357,15грн. проти визначеного ст.48 Закону розміру у 20 мінімальних заробітних плат, який дозволяє проводити реалізацію єдиного нерухомого майна боржника, що в грошовому еквіваленті склало 100 000,00грн. Тобто, сума обрахованого держвиконавцем боргу перевищила законодавчо визначений розмір на 357,15грн., що фактично дозволяє вчинення зазначених виконавчих дій, але з урахуванням усіх обставин справи свідчить про надмірний формалізм при вирішенні питання щодо позбавлення особи єдиного житла.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що матеріали справи не містять доказів щодо вжиття державним виконавцем всіх можливих заходів спрямованих на виконання рішення суду, тому висновок суду першої інстанції щодо безпідставного застосування крайнього заходу у вигляді реалізації єдиного житла боржника є правильним.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, перевіривши доводи скарги Новокаховського міського ВДВС, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали Новокаховського міського суду Херсонської області від 15 березня 2021 року без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Новокаховського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) залишити без задоволення.

Ухвалу Новокаховського міського суду Херсонської області від 15 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 08 листопада 2021 року.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: Л.В. Базіль

Л.А. Приходько