Справа № 473/3753/20
РІШЕННЯ

іменем України

"12" січня 2021 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді - Старжинської О.Є., при секретарі судового засідання - Ніколаєнко Г.О.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Вознесенську за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом органу опіки і піклування в особі виконавчого комітету Вознесенської міської ради в інтересах малолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів

ВСТАНОВИВ:

04.11.2020 року позивач орган опіки і піклування в особі виконавчого комітету Вознесенської міської ради звернувся в суд в інтересах малолітньої ОСОБА_1 з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дитини - дочки ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнення аліментів.

В обґрунтування своїх вимог представник позивача зазначав, що дочка відповідача ОСОБА_1 є вихованкою Вознесенської загальноосвітньої школи - інтернату, де з 28.02.2020 року перебуває на повному державному забезпеченні, але на вихідні дні, під час канікул проживала разом з відповідачем- особою з інвалідністю першої групи (по зору), мати дитини ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Посилаючись на те, що власною поведінкою відповідач не є прикладом морального виховання дочки, жорстоко відносився до неї, вчиняв сексуальне насилля (ґвалтував), що підтверджується вироком Вознесенського міськрайонного суду від 27.05.2020року про його засудження за ст.152ч.4 КК України (зґвалтування) до 13 років позбавлення волі, представник позивача просив позов задовольнити на підставі п.6ч.1ст.164 СК України.

В підготовчому судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - служба у справах дітей Вознесенської міської ради - в підготовчому судовому засіданні підтримав позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явився, відбуває покарання за вироком суду у вигляді позбавлення волі, отримав позовну заяву, але відзиву на позов не подав, просить справу розглянути у його відсутність. Неподання відповідачем відзиву на позов судом кваліфікується як визнання позову.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи без самостійних вимог, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ч.1 ст.152 СК України).

В силу ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком малолітньої дитини - дочки ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мати дитини ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочка відповідача є вихованкою Вознесенської загальноосвітньої школи - інтернату, де з 28.02.2020 року перебуває на повному державному забезпеченні, але до цього часу на вихідні дні, під час канікул проживала разом з відповідачем.

Відповідач є особою з інвалідностю 1 групи по зору, вчинив сексуальне насилля по відношенню малолітньої дочки (ґвалтував), що підтверджується вироком Вознесенського міськрайонного суду від 27.05.2020року про його засудження за ст.152ч.4 КК України (зґвалтування) до 13 років позбавлення волі .

Згідно ч. 4,5 ст. 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення та поновлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування; Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

В письмовому висновку органу опіки і піклування -виконавчого комітету Вознесенської міської ради - зазначається про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом вислуховувалась думка дитини щодо судового спору, яка вважає, що поведінка батька є негідною, вона не бажає проживати з ним однією сім`єю.

З урахуванням викладених вище фактів висновок позивача про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав є обґрунтованим та доцільним з урахуванням того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу.

Згідно зі ч.1п.6 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей.

Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини (далі Європейський Суд) у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»).

Тобто, в даному випадку вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у його право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.

Крім того, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

А в силу статті 9 Конституції України Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-ІV).

Статтею 8 Конвенції гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя.

Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського Суду у справі «Хант проти України»).

Досліджуючи питання чи «передбачено втручання у право відповідача законом» Суд враховує, що процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами Сімейного Кодексу (статті 164-167).

Зокрема, відповідно до п.6 ч.1 ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Таким чином, втручання у право відповідача має законні підстави, які є чинними протягом періоду розгляду справи.

Обговорюючи питання чи відповідало втручання у право відповідача «цілям», про які йдеться в пункті 2 статті 8 Конвенції (інтереси національної та громадської безпеки; економічний добробут країни; запобігання заворушенням чи злочинам; захист здоров`я чи моралі, захист прав і свобод інших осіб) Суд знаходить, що таке втручання спрямоване на захист «прав і свобод» дитини, і відповідно воно має законну мету у значенні пункту 2 статті 8.

Визначаючи, чи був захід по втручанню у права відповідача, «необхідним в демократичному суспільстві», суд бере до уваги справу в цілому, буде розглядати підстави, наведені для виправдання застосованого заходу, на предмет їх відповідності та обґрунтованості відповідно до пункту 2 статті 8 Конвенції. Беззаперечно, що аналіз того, що має найкраще задовольняти інтереси дитини, є дуже важливим у таких справах (пункт 53 згадуваного вище рішення у справі «Хант проти України).

Так, відповідачу, як батьку малолітньої дитини в провину ставиться засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини, що є правовою підставою для позбавлення батьківських прав (пункт 6 частини першої статті 164 СК).

Проте, в правовідносинах, що склались між сторонами суд вважає, що приведені позивачем доводи підтверджують, що задоволення позову є виключною обставиною і буде слугувати захистом здоров`я, моралі малолітньої дитини, відповідати якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У відповідності до ст.166.ч2 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може вирішити питання про стягнення аліментів.

Керуючись ст.ст. 12,13,258-259,263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 позбавити батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягувати з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_1 , уродженця с.Петранка Рожнятівського району Івано-Франківської області, відбуває покарання ДУ «Стрижавська ВК №81» (смт. Стрижавка, Вінницький район Вінницької області, вул. Алеї, 62 ) аліменти на утримання дочки ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь фізичних чи юридичних осіб, на утриманні яких буде перебувати дитина щомісячно у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.11.2020 року і до її повноліття.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 передати на піклування органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Вознесенської міської ради.

Рішення може бути оскаржене в Миколаївський апеляційний суд через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Суддя: О.Є. Старжинська