Номер провадження: 22-ц/813/600/21
Головуючий у першій інстанції Бойчук А.Ю.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

10.11.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Поворозко І.Ю.,

переглянувши справу №522/21026/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору недійсним, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 березня 2017 року у складі судді Бойчука А.Ю., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 9 листопада 2016 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що з відповідачем ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі з 1994 року, у 2007 році у шлюбі набуто у власність автомобіль «Audі Q7», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідач ОСОБА_2 продала без його відома. Посилаючись на вказані обставини, позивач ОСОБА_1 просив визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки «Audі Q7», реєстраційний номер НОМЕР_1 , укладений 30 березня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в м. Одесі в Сервісному центрі МВС України №5142 (т.1 а.с.4-6)..

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2016 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 (т.1 а.с.20).

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав, звернувшись до суду із зустрічним позовом, вказав, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгували йому кошти, тому за їхньою ж ініціативою та з відома обох він придбав у них автомобіль «Audі Q7», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який під розписку ОСОБА_1 залишив їм у тимчасове користування. Посилаючись на те, що борг так ніхто і не повернув, ОСОБА_3 просив витребувати у ОСОБА_1 , ОСОБА_2 автомобіль «Audі Q7», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що зареєстрований за ним на праві приватної власності (т.1 а.с.24-25, 32-33).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27 січня 2017 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним (т.1 а.с.61).

Позивач ОСОБА_1 зустрічний позов не визнав, зазначивши, що відбулося відчуження спільного майна подружжя без нотаріального оформлення договору та згоди його як другого з подружжя. Автомобіль розглядався як заставне майне при поверненні боргу, доказом чого є розписка написана ним для ОСОБА_3 про те, що автомобіль бере у користування. Автомобіль не вибув з володіння ОСОБА_3 , він віддав такий добровільно без зазначення в розписці строку повернення автомобіля (т.1 а.с.70-71).

Відповідач ОСОБА_2 визнала первісний позов ОСОБА_1 , просила такий задовольнити та не визнала зустрічний позов ОСОБА_3 , у задоволенні якого просила відмовити (т.1 а.с.88-89).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30 березня 2017 року первісний позов ОСОБА_1 задоволено, визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобіля «Audі Q7», реєстраційний номер НОМЕР_1 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в Сервісному центрі МВС України №5142 30 березня 2016 року; в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовлено (т.1 а.с.83-85).

Постановою апеляційного суду Одеської області від 20 грудня 2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 залишено без задоволення, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 березня 2017 року залишено без змін (т.1 а.с.138-140).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22 лютого 2018 року скасовано заходи забезпечення позову, вжиті на підставі ухвали Приморського районного суду м.Одеси від 7 березня 2017 року у вигляді арешту, заборони відчуження, заборони проводити будь-які реєстраційні дії, видавати технічний паспорт на автомобіль «Audі Q7», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 (т.1 а.с.164-165).

19 липня 2018 року апеляційну скаргу на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 30 березня 2017 року подано ОСОБА_4 , яка просила рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні первісного позову та про задоволення зустрічного позову (т.1 а.с.175-179).

Постановою апеляційного суду Одеської області від 25 жовтня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково; рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 березня 2017 року скасовано, прийнято нове рішення, яким відмовлено в задоволенні первісного позову ОСОБА_1 про визнання недійсним договору, відмовлено в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння (т.1 а.с.206-210).

Постановою Верховного Суду від 15 липня 2020 року касаційну скаргу представника в інтересах ОСОБА_4 задоволено частково; постанову апеляційного суду Одеської області від 25 жовтня 2018 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т.2 а.с.35-40).

В ході нового апеляційного перегляду справи за апеляційною скаргою ОСОБА_4 представником ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримано (т.2 а.с.68-69).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в тому, що вона ОСОБА_4 є співвласником придбаного чоловіком ОСОБА_3 у шлюбі автомобіля, договір купівлі-продажу якого був визнаний недійсним. Про судове рішення їй стало відомо нещодавно з Єдиного реєстру судових рішень, до участі у справі вона в якості співвідповідача залучена не була. Рішенням суду вирішено питання про її права як співвласника автомобіля «Audі Q7», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Надаючи розписку від 28 липня 2016 року, ОСОБА_1 тим самим підтвердив, що він взяв у ОСОБА_3 спірний автомобіль у користування та зобов`язався його повернути. Суд не оцінив цей доказ, який фактично спростовує позовні вимоги ОСОБА_1 . Щодо не надання згоди ОСОБА_2 на відчуження автомобіля, то законодавством не передбачено недійсності правочину при відчуженні спільного сумісного майна подружжя без письмової згоди одного з подружжя, в такому випадку слід виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна. Відсутність такої згоди сама по собі не може бути підставою для визнання договору, укладеного одним із подружжя без згоди другого з подружжя недійсним. Рішення суду ґрунтується на домислах та припущеннях, фіктивність укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 договору купівлі-продажу від 30 березня 2016 року не підтверджена доказами.

Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_4 не подано.

Переглянувши справу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 з огляду на наступне.

ОСОБА_1 та ОСОБА_8 зареєстрували шлюб 18 серпня 1994 року, дані про чинність шлюбу на час вчинення спірного правочину відсутні (т.1 а.с.8).

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 16 жовтня 2009 року, дані про чинність шлюбу на час вчинення спірного правочину відсутні (т.1 а.с.183).

7 травня 2007 року автомобіль марки «Audі Q7», реєстраційний номер НОМЕР_1 , № шасі (кузова) НОМЕР_2 (транспортний засіб привезений із-за кордону) зареєстровано на праві власності ОСОБА_2 (т.2 а.с.62).

30 березня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено Договір купівлі-продажу транспортного засобу автомобіля марки «Audі Q7», реєстраційний номер НОМЕР_1 (транспортний засіб перереєстровано на нового власника ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу в Територіальному сервісному центрі №5142) (т.1 а.с.7).

30 березня 2016 року автомобіль марки «Audі Q7», реєстраційний номер НОМЕР_1 , № шасі (кузова) НОМЕР_2 зареєстровано на праві власності ОСОБА_3 (т.1 а.с.9, т.2 а.с.62).

28 липня 2016 року ОСОБА_1 надав ОСОБА_3 розписку, за змістом якої він ОСОБА_1 взяв у тимчасове користування в ОСОБА_3 належний останньому автомобіль марки «Audі Q7», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зобов`язався його повернути в технічно справному стані (т.1 а.с.40).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30 березня 2017 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Одеської області від 20 грудня 2017 року, за позовом ОСОБА_1 визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобіля «Audі Q7», реєстраційний номер НОМЕР_1 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в Сервісному центрі МВС України №5142 30 березня 2016 року.

В касаційному порядку рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 березня 2017 року та постанову апеляційного суду Одеської області від 20 грудня 2017 року не оскаржувалось.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22 лютого 2018 року скасовано заходи забезпечення позову, вжиті на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 7 березня 2017 року щодо автомобіля «Audі Q7», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

13 березня 2018 року автомобіль марки «Audі Q7», реєстраційний номер НОМЕР_1 , № шасі (кузова) НОМЕР_2 зареєстровано на праві власності ОСОБА_9 (транспортний засіб перереєстровано на нового власника ОСОБА_9 на підставі договору купівлі-продажу в Територіальному сервісному центрі №4647).

3 травня 2018 року автомобіль марки «Audі Q7», реєстраційний номер НОМЕР_1 , № шасі (кузова) НОМЕР_2 зареєстровано на праві власності ОСОБА_10 (транспортний засіб перереєстровано на нового власника ОСОБА_10 на підставі договору купівлі-продажу в Територіальному сервісному центрі №4641).

19 липня 2018 року апеляційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 березня 2017 року подано ОСОБА_4 , яка не брала участі у справі, але посилалась на те, що суд вирішив питання про її права на автомобіль марки «Audі Q7», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який в силу придбання ОСОБА_3 у шлюбі з нею розглядає як спільну сумісну власність подружжя ОСОБА_3 та її ОСОБА_4 .

Отже, судове рішення, яким визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобіля та відмовлено у витребуванні автомобіля з чужого незаконного володіння набрало законної сили 20 грудня 2017 року після перегляду в апеляційному порядку за апеляційною скаргою представника в інтересах ОСОБА_3 ; в касаційному порядку ОСОБА_3 чи інші учасника справи рішення суду першої та апеляційної інстанції не оскаржували; на час звернення ОСОБА_4 , яка не брала участі в справі, до суду з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції спірний транспортний засіб вже був власністю іншої особи, а саме ОСОБА_10 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_9 та ОСОБА_10

ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу як особа, яка не брала участі у справі, тому підлягає доведенню її право на апеляційне оскарження судового рішення на підставі встановлення того, чи вирішив суд питання про її ОСОБА_4 права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Так, за вимогами первісного позову спірним є договір купівлі-продажу транспортного засобу, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Сторонами спірного правочину є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , щодо ОСОБА_4 , то вона не є стороною спірного правочину, тому в якості відповідача до участі в справі залученню не підлягала.

Позивачем за вимогами зустрічного позову про витребування транспортного засобу з чужого незаконного володіння є ОСОБА_3 , який пред`явив вимоги як власник, при цьому зустрічний позов не містить жодних посилань на право власності ОСОБА_4 (в тому числі й спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як подружжя), ОСОБА_4 разом з ОСОБА_3 не зверталася до суду з позовними вимогами про витребування транспортного засобу з чужого незаконного володіння, ОСОБА_4 не подавала до суду першої інстанції заяву про залучення її до участі в справі в якості третьої особи з самостійними вимогами щодо предмету спору.

Посилання ОСОБА_4 на те, що їй не було відомо про судовий спір, не приймається, особа, яка вважає себе власником майна, має знати все про своє майно та, відповідно, й про порушення свого права.

ОСОБА_3 , який не оскаржив в касаційному порядку рішення суду першої та апеляційної інстанції про визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу недійсним та про відмову у витребуванні транспортного засобу з чужого незаконного володіння, тим самим погодився з тим, що укладений 30 березня 2016 року між ОСОБА_2 та ним ОСОБА_3 договір купівлі-продажу автомобіля є недійсним.

В силу положень статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

ОСОБА_4 не заявляла про порушення свого права на автомобіль під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій; ОСОБА_3 не посилався на те, що оскарженням договору купівлі-продажу транспортного засобу, рівно як і відмовою у витребуванні транспортного засобу, порушуються права ОСОБА_4 .

З огляду на обставини справи, встановлення вирішення судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_4 лише самим посиланням на те, що спірний правочин купівлі-продажу транспортного засобу укладено ОСОБА_3 у шлюбі, не є доведеним.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 362 ЦК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи та (або) обов`язки такої особи не вирішувалось.

Недійсний правочин не породив для ОСОБА_4 права спільної сумісної власності, сторона недійсного правочину ОСОБА_3 погодився з тим, що правочин (договір купівлі-продажу транспортного засобу) є недійсним.

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 підлягає закриттю.

Відповідно до положень частин 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Учасники справи в судове засідання 7 жовтня 2021 року не з`явились, повідомлялися в установленому законом порядку про дату, час та місце розгляду справи; справа після касаційного перегляду справи в провадження суду апеляційної інстанції на новому апеляційному перегляді з липня 2020 року. ОСОБА_4 про розгляд справи повідомлена в особі свого представника; всі учасники справи, в тому числі й ОСОБА_4 , отримали SMS-повідомлення «Судову повстку-повідомлення про судове засідання…», Агафонови отримали повідомлення на електронну пошту; ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 в особі представника подали заяви про розгляд справи за відсутності (а.с.124, 128-136, 140, 144). Отже, розгляд справи завершується за відсутністю учасників справ, датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи у сенсі положень частини 5 статті 268 ЦПК України є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.352, 362, 390 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 березня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору недійсним, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 10 листопада 2021 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Г.Я.Колесніков

Є.С.Сєвєрова