Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2021 року м.Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Подоляк Я.М.,

секретаря судового засідання Перебайло А.О.,

за участю:

заявника ОСОБА_1

представника заінтересованої особи Урбанович Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області про встановлення факту постійного проживання на території України до 24 червня 1991 року включно, -

встановив:

Заявник звернувся до Волноваського районного суду Донецької області з заявою в якій просить встановити факт, що він станом на 24 серпня 1991 року постійно проживав на території України.

В обґрунтування, уточнених в судовому засіданні позовних вимог зазначив, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у п. Кузнецовка, Кантемирівський район, Воронізька область, РРФСР та є громадянином Російської Федерації. У травні 2004 року отримав право на постійне проживання в Україні, на підтвердження чого Заявнику було видано посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 21.05.2004 року, видавник посвідки Відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в Донецькій області. З того часу постійне проживає та на цей час зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . У квітні 2021 року Заявник звернувся до Волноваського районного відділу ГУ ДМС України в Донецькій області для обміну посвідки на постійне проживання у зв`язку із досягненням 45-річного віку, але йому було рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту постійного проживання на території України, оскільки особова справа 757 II, в якій зберігались документи, на підставі яких він отримав право на постійне проживання в Україні залишились на тимчасово окупованій території.

Просить встановити факт його постійного проживання на території України станом до 24 серпня 1991 року.

Ухвалою суду від 18 травня 2021 року було відкрито провадження за правилами окремого провадження.

Заявник у судовому засіданні підтримав заяву, просив її задовольнити та пояснив, що він майже з народження проживав з батьками на території України, що підтверджується копіями трудових книжок його батьків, проте що вони працювали. Був зарахований до списку учнів Ульянівської ОШ Авросіївського району Донецької області 01.09.1983 року та вибув з школи 23.09.1983 року(наказ №65 від 23.09.1983 року) до Воронізької області через зміну місця роботи його батьків.

Представник Управління державної міграційної служби України в Донецькій області за дорученням Урбанович Т.В. просила позов задовольнити та пояснила, що заявник є уродженцем та громадянином Російської Федерації. 21.05.2004 році отримав посвідку на постійне проживання в Україні. Станом на теперішній час ОСОБА_1 має намір обміняти посвідку на постійне проживання у зв`язку з досягненням 45-річного віку, проте при зверненні до управління заявником не надано належних документів, що підтверджує факт постійного проживання на території України до 24.08.1991р., у зв`язку з чим йому було рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту постійного проживання на території України до 24.08.1991 року.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню на наступних підставах.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Кузнецовка, Кантемирівський район, Воронізька область, РРФСР та є громадянином Російської Федерації, про що згідно інформації Осиковського бюро РАЦС Кантемирівський район, Воронізька область, РРФСР складений актовий запис, батьком якого є ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_3 , запис № 6 від 05.05.1976 року та видане первинне свідоцтво про народження НОМЕР_2 від 05.05.1976 року (а.с.24).

Відповідно до витягу з господарської книги Новоіванівської сільської ради Авросіївського району Донецької області, з 1977 року по 1983 рік у господарській книзі зареєстровано господарство, розташоване в селі Ульянівське Авросіївського району Донецької області, головою якого був ОСОБА_2 , у складі господарства якого перебував Заявник (а.с.11-18)

Згідно трудової книги батька заявника, ОСОБА_2 , працював головним ветеринарним лікарем колгоспу «Росія» у с. Ульянівське з 27.09.1977 року по 07.04.1983 року

Згідно трудової книги матері заявника, ОСОБА_3 , працювала ветеринарним лікарем колгоспу «Росія» у с. Ульянівське з 14.10.1978 року по 28.09.1983 року.

В судовому засіданні було також встановлено, що заявник був зарахований до списку учнів Ульянівської ОШ Авросіївського району Донецької області 01.09.1983 року та вибув з школи 23.09.1983 року до Воронізької області через зміну місця роботи його батьків.

Відповідно до довідки, виданої СТОВ «Донецька птахофабрика» № 33 від 10.06.2021 року ОСОБА_1 дійсно, працював у СТОВ «Донецька птахофабрика» з 15 липня 2004 року (наказ №184 від 14.07.2004 р.) по 19 березня 2007 року (наказ №171 від 19.03.2007 р.) та з 18 липня 2007 року (наказ №305 від 14.07.2007 р.) по 24 квітня 2013 року (наказ №167 від 24.04.2013 р.).

Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання №15 від 20.04.2021 року, виданою Хлібодарівською сільською територіальною громадою Волноваського району, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , з 28.07.2004 року та по теперішній час (а.с.19).

ОСОБА_1 присвоєно ідентифікаційний номер у ДПІ у м. Волноваха Донецької облатсі (а.с.20).

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України,у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (03 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

У випадку повернення в Україну громадян України, які виїхали за межі держави після 24.08.1991р. та 13.11.1991р., набули іноземного громадянства, при цьому громадянство України не припинили, з огляду на положення ст. 25 Конституції України, ст. 2 ЗУ «Про громадянство України» у правових відносинах з Україною вони визнаються виключно громадянами України.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведений у ст. 315 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

В ході судового розгляду справи повністю знайшов підтвердження факт, що заявник до 24.08.1991 року проживав, та деякий час навчався в школі не території України у селі Ульянівське Авросіївського району Донецької області, реалізація права на обмін посвідки на постійне проживання на території України у зв`язку з досягненням 45-річного віку, залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України до 24.08.1991 року, який має юридичне значення.

Керуючись ст.ст.4,5,12,13,76 - 82,259,263 - 265,268,273,293-294,315 ЦПК України, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області про встановлення факту проживання особи на території України до 24 серпня 1991 року - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Кузнецовка, Кантемирівського району, Воронізької області, РРФСР на території України до 24 серпня 1991 року.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Кузнецовка, Кантемирівський район, Воронізька область, РРФСР, РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, юридична адреса: вул. Георгієвська, буд. 30а, м. Маріуполь, Донецька область, код ЄДРПО: 37841728.

Повний текст судового рішення складено 30 липня 2021 року.

Суддя Я.М. Подоляк