Справа №333/5707/20
Провадження №2/333/2861/20
05 січня 2021 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
судді Варнавської Л.О.
за участю секретаря судового засідання Христової Н.К.,
В обґрунтування позову зазначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Соцсфера» відповідно до договору купівлі-продажу № 1544 від 15.05.2007 року є власником житлової будівлі за адресою АДРЕСА_2 . У зв`язку з чим, ТОВ «Соцсфера» надає житлові приміщення фізичним особам у строкове платне користування на підставі договорів найму житлового приміщення. У кімнаті № НОМЕР_2 , житлової будівлі по АДРЕСА_2 , що належить на праві приватної власності позивачу, на підставі Договору найму житлового приміщення проживає відповідач ОСОБА_1 . Відповідач не перебуває у трудових відносинах з позивачем, тому житлове приміщення не є службовим житлом. Проживання у житлових приміщеннях Позивача здійснюється на підставі короткострокових договорів найму. Між сторонами укладались короткострокові договори найму житлового приміщення, а саме: № 379, від 02.05.2019 року, №309 від 01.05.2018 року, № 328, від 01.03.2020 року, строком дії на 11 місяців, на підставі яких відповідачу було надано у строкове користування житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .
Сума заборгованості складається із суми боргу за житлово-комунальні послуги та плати за наймане приміщення на підставі договору найму житлового приміщення.
У зв`язку із невиконанням договору найму, власник майна просить усунути йому перешкоди у користуванні власністю шляхом виселення відповідача із займаної кімнати гуртожитка.
Таким чином, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.
Ухвалою від 22.10.2020 року суддя прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила провадження у справі, а також відповідно до ст. 274 ЦПК України вирішила розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, підтримав викладене в позовній заяві, наполягав на позовних вимогах, просив суд задовольнити їх в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідач повідомлений судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.1 ст.280 Цивільно-процесуального кодексу України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.
У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.
Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч. 1 ст. 810 ЦК України, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.
Частиною 1 ст. 811 ЦК України визначено, що договір найму житла укладається у письмовій формі.
Відповідно до ст. 812 ЦК України, предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема квартира або її частина, житловий будинок або його частина (ч. 1). Помешкання має бути придатним для постійного проживання у ньому (ч. 2). Наймач житла у багатоквартирному будинку має право користування майном, що обслуговує будинок (ч. 3).
Згідно з ч. 1 ст. 813 ЦК України, сторонами у договорі найму житла можуть бути фізичні та юридичні особи.
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Соцсфера» є власником будівлі за адресою: АДРЕСА_2 (гуртожиток), яке використовує для надання фізичним особам у строкове платне користування на підставі договорі найму житлового приміщення, що підтверджується копією договору купівлі-продажу даного нерухомого майна від 15.05.2007 р. та витягом з Єдиного реєстру підприємств та організацій України, статуту ТОВ «СОЦСФЕРА» (а.с.11-16).
01.05.2018 р. між позивачем, як наймодавцем, укладений з відповідачем ОСОБА_1 , як наймачем, договір №309 найму житлового приміщення, відповідно до якого наймодавець передає, а наймач приймає у тимчасове платне користування жиле приміщення для мешкання, а саме: кімнату 328 за адресою: АДРЕСА_2 ,за умовою договору наймач зобов`язаний вчасно та в повному обсязі сплачувати плату за найм приміщення та додатково оплачувати комунальні послуги: електропостачання, опалення, водовідведення, гаряче та холодне водопостачання. Строк дії даного договору - 11 місяців. (а.с. 19-20).
02.05.2019 року між ТОВ «Соцсфера» та ОСОБА_1 був укладений новий договір №379 найму кімнати 328 за адресою: АДРЕСА_2 , строком на 11 місяців за умовою вчасно та в повному обсязі сплачувати плату за найм приміщення та додатково оплачувати комунальні послуги: електропостачання, опалення, водовідведення, гаряче та холодне водопостачання (а.с. 17-18).
Згідно з пунктам 5.3. цих договорів, плата за наймане приміщення сплачується наймачем наперед у безготівковому порядку на розрахунковий рахунок ТОВ «СоцСфера» у термін трьох банківських днів з моменту отримання рахунку від наймодавця.
У разі припинення договорів найму, згідно з р. 4 та р. 10, плата за наймане приміщення сплачується до моменту підписання Акту прийому-передачі приміщень від наймача до наймодавця обома сторонами та фактичного повернення приміщення (п. 5.4. вищевказаних договорів).
Пунктом 7.2. вищезазначених договорів найму житла передбачено, що наймач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі здійснювати платежі за наймане приміщення, сплачувати плату за наймане приміщення на період робіт по відношенню найманого житлового приміщення та будинку в цілому.
Згідно відповіді департаменту реєстраційних послуг, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , з 15.09.2009 року по теперішній час.
Частино 3 статті 815 ЦК України визначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму.
Як вбачається з договору найму житлового приміщення № 309 від 01.05.2018 року, розмірі плати за наймане приміщення без комунальних послуг становить 595 грн. Крім зазначеної плати буде нараховуватись плата за комунальні послуги за мешкання однієї особи.
З 02.05.2019 року плата за наймане приміщення без комунальних послуг становить 655 грн. Крім зазначеної плати буде нараховуватись плата за комунальні послуги за мешкання однієї особи.
Проте, 01.03.2020 року ТОВ «Соцсфера» надав ОСОБА_1 новий договір №328 найму кімнати 328 за адресою: АДРЕСА_2 , яким встановлені права та обов`язки наймача, підстави дострокового розірвання договору, порядок повернення найманого приміщення та відповідальність сторін (а.с. 21-24).
В акті прийому передачі від 01.03.2020 року відсутній підпис ОСОБА_1 про прийняття наймачем ОСОБА_1 приміщення № 328.
Актом від 01.03.2020 року складеного комісією гуртожитку у складі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зазначено, що ОСОБА_1 відмовилась від підписання договору та отримання документів. (а.с.24,25).
Будь-яких доказів щодо того, що ОСОБА_1 погодилась з умовами договору від 01.03.2020 року та те, що плата за наймане приміщення становить 900 грн., суду не надано.
Також у суду відсутні й відомості про те, що ТОВ «Соцсфера» зверталась до ОСОБА_1 із вимогою про сплату наявної заборгованості відповідно до нарахованого тарифу.
Крім того, згідно Витягу з реєстру територіальної громади м.Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи ОСОБА_1 станом на 05.01.2021 року не має поточну реєстрацію.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 629 цього Кодексу договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Таким чином Відповідач не дотрималась своїх зобов`язань за договорами найму укладених з позивачем, від 01.05.2018 року та 02.05.2019 року, а саме, частково вносила оплату за користування найманим житловим приміщенням та використані комунальні послуги у зв`язку з чим виникла заборгованість.
Суд вважає за можливим стягнути заборгованість за наданим розрахунком лише частково, а саме за період з липня 2019 року по лютий 2020 року.
Отже сума нарахована за вказаний період становить 8725,54 грн. Відповідачем ОСОБА_1 було сплачено 4540 грн., таким чином сума заборгованості за вказаний період становить 4185,54 грн.
У стягненні заборгованості за період з березня 2020 року по вересень 2020 року суд вважає за необхідне відмовити, у зв`язку з відсутністю доказів того, що саме ця сума була передбачена умовами договору.
Щодо виселення відповідача ОСОБА_1 із займаного приміщення суд дійшов наступного висновку.
Статтею 47 Конституції України зазначено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до статті 310 ЦК України фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом.
Згідно п.4 ст. 31 ЦК України фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом.
У свою чергу відповідно до статті 1 першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права.
Згідно статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України», в контексті вказаної Конвенції поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому проживає на законних підставах, або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у права на житло.
Судом враховано, що відповідач проживала в оспорюваному приміщенні з 15.09.2009 року, при цьому заборгованість за найм приміщення та комунальні послуги виникла з липня 2019 року, як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідачем проводилась часткова оплата позивачу за договорами найму. Так, за оспорюваний період відповідачем проведена оплата на загальну суму 4540 грн., що свідчить про те, що відповідач намагалась виконувати умови договору найму. Крім того, чи проживає на теперішній час ОСОБА_1 у приміщенні гуртожитку суду не відомо, оскільки відомості зазначені Витягу з реєстру територіальної громади м.Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи вказують на те, що ОСОБА_1 не має поточної реєстрації.
Будь-яких доказів того, що позивач звертався до ОСОБА_1 із вимогою про звільнення приміщення № 328 гуртожитку, у зв`язку із порушенням умовами договору, суду не надано.
В даному випадку, суд вважає виселення відповідача, є неспіврозмірною формою втручання у права відповідачів на житло, тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.
Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір за вимогу майнового характеру в сумі 2197, грн. (а.с.4) та за вимогу немайнового характеру також 2197,00 грн. (а.с.4), оскільки позов задоволено частково, то судовий збір з відповідача підлягає пропорційному стягненню на користь позивача, в сумі витрат за майнову вимогу у розмірі 723,47 грн.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 141, 264, 265, 354 ЦПК України, ст.ст. 526, 626, 628, 629, 810-815 ЦК України, суд, -
В іншій частині позову - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на поданні заяви про його поновлення якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Повний текст рішення складено 05.01.2021 року.
Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя Л.О. Варнавська