Справа № 939/1870/20
РІШЕННЯ

Іменем України

10 листопада 2021 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючої - судді Міланіч А.М.

при секретарі - Хоменко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Бородянка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бородянської селищної ради Бучанського району Київської області, ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії, визнання права власності на земельну ділянку,

в с т а н о в и в :

У вересні 2020 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, який в процесі розгляду справи уточнила, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі договорів купівлі-продажу частин житлового будинку від 14 вересня 2017 року, зареєстрованих в реєстрі за № 1788 та № 1793, вона придбала житловий будинок з частиною надвірних будівель та споруд під АДРЕСА_1 . Згідно характеристик житлового будинку, даний будинок має площу 44,2 кв.м., з надвірними спорудами та огорожею. Біля будинку розташована та закріплена земельна ділянка, площею 0,22 га, але рішення щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки у власність не виносилось. 06 грудня 2017 року Небратська сільська рада винесла рішення, яким надала їй /позивачці/ дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у її /позивачки/ власність, площею 0,05 га, а не 0,22 га, як визначено зазначеними договорами купівлі-продажу та ситуаційною зйомкою земельної ділянки. 13 грудня 2017 року та повторно 20 грудня 2017 року вона /позивачка/ подала заяви до Небратської сільської ради, якими просила внести зміни до зазначеного рішення сільської ради від 06 грудня 2017 року та надати їй дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки загальною площею 0,22 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за вказаною адресою, але листом від 19 грудня 2017 року виконком Небратської сільської ради відмовив їй у внесенні змін до вказаного рішення через відсутність прав на переобладнання та поліпшення будинку, який був придбаний нею / ОСОБА_1 /.

У подальшому, 29 грудня 2017 року, Небратська сільська рада своїм рішенням, прийнятим на 14 сесії сьомого скликання, ігноруючи вимоги позивачки, рішення ради від 06 грудня 2017 року залишила без змін. 11 жовтня 2018 року та 11 грудня 2018 року позивачкою додатково були подані заяви до Небратської сільської ради про розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, площею 0,25 га за зазначеною адресою, але 20 грудня 2018 року вона отримала відповідь про залишення вказаних заяв без розгляду.

Посилаючись на положення ст.118, 120 ЗК України, ст.377 ЦК України, просила визнати за нею (позивачкою) право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:006:0072, площею 0,22 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 , на території колишньої Небратської сільської ради, право власності на яку на даний час значиться зареєстрованим за відповідачкою ОСОБА_2 , зобов`язати Бородянську селищну раду надати їй дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність вказаної земельної ділянки, площею 0,22 га.

В судовому засіданні позивачка та її представник - адвокат Галас П.В. позов підтримали та викладене підтвердили.

Відповідач Бородянська селищна рада свого представника в судове засідання не направила, просила справу розглядати без його участі.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на правомірність набуття нею права власності на спірну земельну ділянку, про що надала відповідний відзив.

Вислухавши пояснення позивачки та її представника, відповідачки, покази свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 на підставі договорів купівлі-продажу частин житлового будинку від 14 вересня 2017 року, укладених з ОСОБА_5 та зареєстрованих в реєстрі за № 1788 та за №1793, є власником будинку АДРЕСА_1 . Як убачається з копій цих договорів, за загальними характеристиками, придбаний позивачкою житловий будинок відповідно до технічного паспорту від 13 вересня 2007 року має загальну площу 44,2 кв.м. та надвірні споруди біля нього, а саме огорожу, розташований відповідно до довідки виконкому Небратської сільської ради Бородянського району Київської області № 451 від 14 вересня 2017 року на земельній ділянці, загальною площею 0,22 га, рішення даною сільською радою щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність не виносилося /а.с. 22-27,30-32/.

Як убачається із ситуаційної зйомки земельної ділянки за вказаною адресою, площа земельної ділянки становить 0,22 га, на ній розміщений фундамент та мається огорожа /а.с.21/.

Як зазначила позивачка в судовому засіданні та що підтверджується матеріалами справи /а.с.13-20/, вона / ОСОБА_1 / звернулася до Небратської сільської ради із заявою про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки за вказаною адресою, площею 0,22 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, проте рішенням Небратської сільської ради від 06 грудня 2017 року, яке було залишене без змін рішенням Небратської сільської ради 12 сесії 7-го скликання від 29 грудня 2017 року, їй /позивачці/ було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за зазначеною адресою на території Небратської сільської ради, орієнтовною площею 0,0500 га. 23 січня 2018 року, 11 жовтня 2018 року та 11 грудня 2018 року вона /позивачка/ повторно подавала до Небратської сільської ради заяви про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки за вказаною адресою, площею 0,22 га замість 0,05 га, але такі заяви залишились без розгляду.

На заяву позивачки від 13 грудня 2017 року про внесення змін до рішення 11 сесії 7-го скликання від 06 грудня 2017 року, Небратською сільською радою 19 грудня 2017 року було надано відповідь, згідно з якою останній повідомлялося, що підстав для внесення змін до вказаного рішення не має. Відповідно до заяви позивачки від 15 вересня 2017 року було проведено обстеження земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , та виявлено, що будинок на цій земельній ділянці відсутній, тому на черговій 10 сесії 7-го скликання було прийнято рішення рекомендувати їй /позивачці/ скасувати право власності на будинок і звернутись до Небратської сільської ради із заявою про надання дозволу на будівництво житлового будинку /а.с.14/.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні показав, що приблизно у 2018 році, точно не пам`ятає, позивачка, запросила його розібрати будинок, який знаходився в аварійному стані, що був розташований по АДРЕСА_1 , який вона /позивачка/ купила разом з чоловіком. Він /свідок/ з іншими особами розібрали цей будинок.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що по АДРЕСА_1 був будинок його дядька, ОСОБА_5 - це його двоюрідний брат. Після продажу будинку позивачці бачив, що коли будинок розібрали, то пиляли дрова.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 28 січня 2021 року, земельна ділянка з кадастровим номером :03:006:0072, площею 0,2322 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), щодо якої позивачкою ставиться вимога про визнання права власності, належить на праві власності відповідачці ОСОБА_2 , підставою для державної реєстрації за останньою цієї земельної ділянки був договір дарування № 606 від 18 квітня 2019 року /а.с.98/.

Відповідно до ч.1 ст.181 ЦК України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Відповідно до ч.2 ст.373 ЦК України, право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до ст.377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, одночасно переходить право приватної власності, право користування земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), інша будівля або споруда), об`єкт незавершеного будівництва, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього власника такого об`єкта нерухомого майна, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України.

Відповідно до ч.1 ст.118 ЗК України, громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.120 ЗК України, у разі набуття на підставі вчиненого правочину або у порядку спадкування права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці приватної власності, право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від попереднього власника таких об`єктів до набувача таких об`єктів, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до п. «е» ч.1 ст. 141 ЗК України, підставою припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЗК України, власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно ч.4 ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

З огляду на зазначене, оскільки земельна ділянка з кадастровим номером :03:006:0072, площею 0,2322 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), щодо якої позивачкою ставиться вимога про визнання права власності, належить на праві власності ОСОБА_2 , і право власності останньої на дану земельну ділянку ніким не оспорено, підставою для державної реєстрації за відповідачкою цієї земельної ділянки став договір дарування № 606 від 18 квітня 2019 року, який також ніким не оспорювався і є дійсним, визнання за позивачкою права власності на вказану земельну ділянку призведе до порушення прав відповідачки як законного власника цієї земельної ділянки, дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність позивачки земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 рішенням Небратської сільської ради від 06 грудня 2017 року їй (позивачці) був наданий і таке рішення в частині розміру площі земельної ділянки, з якою позивачка не погоджується, останньою не оскаржується, то підстав для задоволення позову суд не вбачає, а тому визнає за необхідне у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.14,41 Конституції України, ст.181, 377 ЦК України, ст.120,141,153 ЗК України, ст. 10-13,259,263-265,268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_1 до Бородянської селищної ради Бучанського району Київської області, ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії, визнання права власності на земельну ділянку відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду.

Повне рішення суду складено 11 листопада 2021 року.

Головуючий-суддяА.Міланіч