УХВАЛА

05 серпня 2021 року

м. Київ

справа № 521/1766/15

провадження № 61-12299ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 02 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними, визнання права на реєстрацію, усунення перешкод, вселення та стягнення шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2020 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулася до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вищевказане рішення та ухвалою Одеського апеляційного суду від 02 червня 2021 року у відкритті апеляційного оскарження було відмовлено.

21 липня 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслала на адресу Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2020 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 02 червня

2021 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 05 серпня 2021 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2020 року.

Таким чином, питання щодо прийняття касаційної скарги до розгляду підлягає вирішенню лише в частині касаційного оскарження ухвали суду апеляційної інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу, суд дійшов висновку, що вона не може бути прийнята до розгляду та підлягає залишенню без руху, виходячи з таких підстав.

Касаційна скарга подана поза межами строку касаційного оскарження, визначеного частиною першою статті 390 ЦПК України.

В скарзі ОСОБА_1 порушує питання про поновлення строку касаційного оскарження, в обґрунтування якого посилається на те, що будучи інвалідом другої групи та пенсіонером за віком, не маючи юридичної освіти та зайвих коштів для укладення договору на професійну правову допомогу із спеціалістом, була змушена звернутись до Одеського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, де за її зверненням було надано адвоката тільки 07 липня 2021 року. Крім того вказує, що договір з попереднім адвокатом було розірвано після подання апеляційної скарги з причин відмови представника від надання послуг із складання касаційної скарги, а тому касаційна скарга подана з пропуском строку на касаційне оскарження не з її вини та з причин, на які вона вплинути не змогла, а тому вважає, що строк був пропущений з поважних причин та просить його поновити.

Однак, наведені заявником підстави для поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження не дають достатніх підстав для визнання їх поважними.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на касаційне оскарження судових рішень, особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, в тому числі, спрямовані на підготовку касаційної скарги, яка за своїм змістом і формою буде відповідати усім вимогам процесуального закону.

Враховуючи зазначене, наведені у клопотанні про поновлення строку касаційного оскарження причини пропуску такого строку є неповажними.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі № 3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності.

У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata. При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьев проти України, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

У клопотанні про поновлення процесуального строку заявник не наводить поважних причин, що перешкодили звернутися до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою з дотриманням процесуальних строків та які б виправдовували втручання касаційного суду у принцип правової визначеності судових рішень, які набрали законної сили.

Таким чином заявнику необхідно подати до Верховного Суду заяву (клопотання) про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням іншої поважної причини пропуску такого строку або навести інші підстави для його поновлення.

За таких підстав касаційна скарга не може бути прийнята судом до розгляду та відповідно до вимог частини третьої статті 393 ЦПК України підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, а саме: для надання заяви про поновлення строку касаційного оскарження з зазначенням поважних причин пропуску строку, належним чином обґрунтованих доказами.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 02 червня 2021 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали до касаційної скарги застосовуються наслідки, передбачені цивільним процесуальним законодавством.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя А. А. Калараш